Opinió
-
Negres juguen i guanyen
Andreu Barnils
07.11.2008
-
L'ombra de Haider
Xavi Sarrià
06.11.2008
-
L'estudiant palestí, l'estudiant maia
Antoni Castells i Talens
03.11.2008
-
No renunciem a l'escola
Albert Dasí
31.10.2008
-
La culpa
Xavier Montanyà
30.10.2008
-
Tràfic rodat
Marta Leblanc
28.10.2008
-
Obrama
Marta Rojals
27.10.2008
-
On paren els Chicago Boys?
David Fernàndez
21.10.2008
-
Lligams en temps de crisi
Carlota Franco
17.10.2008
-
Tret al cap
Xavier Montanyà
15.10.2008
-
La desmemòria militant
Xavi Sarrià
14.10.2008
-
Papallones, papallones
Andreu Barnils
10.10.2008
-
Jaume I, un rei d'espasa i cervell
Diego Gómez
09.10.2008
Xavier Montanyà
27.03.2012
Nit cultural reivindicativa
Joan M.Minguet, president de l’Associació Catalana de Crítics d’Art, en l’acte de lliurament dels Premis ACCA 2011 d'ahir al vespre, va convidar a un acte festiu i d’homenatge a dues personalitats desaparegudes, a Antoni Tàpies i al galerista Manuel Barbié. Però, alhora, va fer un discurs reivindicatiu sobre els mals actuals del sector cultural i, en concret, de les arts visuals: supressió del Canòdrom, de l'Espai Zer01 d’Olot, indefinició o contradiccions sobre Fabra & Coats i el paper del MACBA, presentació d'un pla de museus del qual s'ignoren els assessors, i poca observança del codi de les bones pràctiques culturals. Des que la conselleria va suprimir les principals atribucions del CoNCA (article 'Mascarell la cultura és ell') amplis sectors del món de la cultura estan inquiets, se senten marginats de les decisions de la conselleria, algunes de les quals no entenen o consideren incongruents.
En aquests dies de decisions polítiques unilaterals s’agraeixen paraules clares, crítiques i enraonades. Minguet va argüir que la lògica de la política no era la lògica de la cultura, que viu d'una feina continuada. No es pot tornar a començar de nou a cada cicle polític. Però constatà que la cultura tenia defectes, que l’art contemporani tenia dificultats de connexió amb la societat. I esmentà que amb el Liceu, més car i subvencionat que no pas el MACBA, ningú no s’hi ficava, mentre que, amb l’art visual, tothom s’atrevia a ficar-s'hi. 'Hem de fer comprendre a la societat que la cultura i l’art són imprescindibles.' La lògica de la política també ha de fer autocrítica, afirmà. Es queixà que els dos darrers plans presentats per la conselleria: el de Museus i la Xarxa de Centres d’Arts Visuals s’haguessin fet sense l’assessorament i sense el consens dels professionals. 'Per què quan es fa política sanitària, consulten els grans 'lobbies' hospitalaris i farmacèutics, i quan proposen estratègies culturals noves tot ens ve fet des de dalt?' I acabà dient que els polítics havien de tornar a obrir els canals de diàleg. La lògica de la política i la de la cultura s’han d’entendre.
Entre els premis, n’hi ha dos, d’especial significació. El del Museu Memorial de l’Exili (MUME) de la Jonquera, 'perquè dedicar el museu a la memòria dels ciutadans i del país i reivindica l’exili com una eina d’estudi per a aprendre del passat i conèixer el present'. I el de l’Espai Zer01d’Olot 'per la coherència artística i la valentia cultural de la programació i l’aposta decidida per les idees dels comissaris i artistes més joves'. Dos conceptes que sembla que no entrin en el nou ideari cultural convergent. La memòria i la història els són incòmodes, si no molestes. I l’Espai Zer01 ja no existeix. L’Ajuntament d’Olot l'ha tancat per estalviar. Hi ha qui tem que no sigui el primer signe del desmantellament general dels centres d’art contemporani de Catalunya. Menystenir la memòria i el talent creatiu innovador dels més joves es disparar dos torpedes a la línia de flotació d’una cultura.
En la glossa d’homenatge a Antoni Tàpies Manel Guerrero va reivindicar l’artista i l’escriptor universal que ha sacsejat el món de l’art, de la crítica i de la teoria. La reflexió sobre la seva obra s'escapa de la crítica d’art, afecta la poesia, la filosofia, la literatura. Per Tàpies, l’art és una font de coneixement. David Santaeulària, director de l’extint Espai Zer01 d’Olot, va recollir la idea quan apuntà els perills d’involució del panorama cultural català. Passarem de cercar el coneixement a cercar el reconeixement. Deixaran de formular-se preguntes i discursos crítics. Ens trobem davant un canvi de paradigma, va reflexionar, un model cultural que hem d’intentar que no avanci.
Editorial
-
La manera de guanyar importa
Vicent Partal
27.07.2015
-
La fi de Pujol i la fi de la Catalunya autònoma
Vicent Partal
25.07.2015
-
7 contra 155?
Vicent Partal
24.07.2015
-
El 155 o l'evidència de la desesperació
Vicent Partal
23.07.2015
-
Rajoy i els conceptes més elementals
Vicent Partal
22.07.2015
-
Anem a totes
Vicent Partal
21.07.2015
-
Ciutadans contra el(s) valencià(ns)
Vicent Partal
20.07.2015
-
Contra la revolució
Vicent Partal
17.07.2015
-
Les tres explicacions que no entendran mai
Vicent Partal
16.07.2015
-
Setanta-cinc dies per a treballar tots com bojos
Vicent Partal
15.07.2015
-
Bones vibracions…
Vicent Partal
14.07.2015
-
Turbulències, també a Podem
Vicent Partal
13.07.2015
-
Lleida és un gran exemple
Vicent Partal
10.07.2015
-
I ara un parell de preguntes
Vicent Partal
09.07.2015
-
Entre Irlanda i la CUP
Vicent Partal
08.07.2015
-
(In)justícies
Vicent Partal
07.07.2015
-
La democràcia té límits?
Vicent Partal
06.07.2015
-
Persistència per a guanyar
Vicent Partal
05.07.2015
-
Sumar
Vicent Partal
03.07.2015
-
L’embolic d’Iceta amb el 9-N
Vicent Partal
02.07.2015
-
Contra la 'llei mordassa'
Vicent Partal
01.07.2015
-
Europa, en perill
Vicent Partal
30.06.2015
-
A les vostres mans
Vicent Partal
29.06.2015
-
La trampa
Vicent Partal
26.06.2015
-
El retorn de la Generalitat
Vicent Partal
25.06.2015