Opinió
-
Gerard Horta: Desallotjament de la UB. Violència i tabú
Gerard Horta
26.05.2013
-
Dominique Searle: 'It's not just law'
Dominique Searle
26.05.2013
-
Irlanda ja té el seu Arenys de Munt
Alfred Bosch
26.05.2013
-
Dominique Searle: 'Yes!'
Dominique Searle
25.05.2013
-
Carregats de raó, amb l'esperança que algun dia es farà justícia
Gemma Pasqual
25.05.2013
-
Catalunya-Aran, independent i confederal
Marçal Girbau
24.05.2013
-
El malson de retornar al passat
Maria Àngels Viladot
24.05.2013
-
Bartomeu Mestre: 'Hi va el futur immediat de la Universitat de les Illes Balears'
Bartomeu Mestre
21.05.2013
-
T'atreveixes a deixar WhatsApp per Hangouts?
Carles Rabadà
17.05.2013
-
Ferran Suay: Matar el País Valencià
Ferran Suay
15.05.2013
-
Alfred Bosch: Quan guanyem el cor dels espanyols, haurem guanyat
Alfred Bosch
12.05.2013
-
Francesc Ricart: Els noms i les coses: el del català a la Franja
Francesc Ricart
11.05.2013
-
President, estem preparats
Jordi Margarit
10.05.2013
Jordi Domingo
12.02.2014
Potser no ens n’adonem, però és una autèntica involució democràtica
Això que s'ha aprovat al congrés amb els vots del PP és un pas enrere que ens fa tornar al franquisme. Trenca la tutela judicial efectiva dels ciutadans i la defensa dels drets humans. Potser no ens n'adonem, però és una autèntica involució democràtica. En el fons, és una continuació de la restricció de drets que practica el govern espanyol. La modificació implica que només es podran investigar i jutjar delictes comesos per ciutadans espanyols i per estrangers amb residència habitual a l'estat espanyol. Els ciutadans queden desprotegits. Si un respanyol queda afectat per un atemptat contra els drets humans ja s'espavilarà. En definitiva, la possibilitat de perseguir a nivell internacional els delictes que atempten contra els drets humans pràcticament desapareix. Això passa a l'estat espanyol, mentre els altres països democràtics ho propicien. I tot, sembla, perquè els xinesos han protestat.
El que han fet és imperdonable i fins i tot il·legal, perquè estripa una bona colla de tractats internacionals que havia signat l'estat espanyol. I el fet més vergonyós és que inclou la retroacció dels processos oberts, cosa que no s'havia vist mai en cap estat democràtic seriós. És a dir, tots aquells processos internacionals oberts, com els del Tibet, el Sàhara, el dels jesuïtes al Salvador o la mort de Couso, queden sobreseguts. Aquesta modificació envia l'estat espanyol a la cua de la defensa dels drets humans. Són gent que des de fa temps es dedica a suprimir drets dels ciutadans assolits aquests darrers trenta-cinc anys de democràcia. És com tornar de mica en mica al franquisme i a la impunitat. La seva ideologia consisteix en això, a tornar quaranta anys enrere.
Tot plegat forma part d'un sinistre trencaclosques que destrueix la justícia i lamina els drets més elementals. Gràcies a Gallardón i a Fernández Díaz i a tots els que els envolten estem en una voràgine de tramitació i aprovació de lleis que eliminen els drets aconseguits durant tots aquests anys. Per exemple, la llei de l'avortament, la de seguretat ciutadana, la de seguretat privada, la de demarcació i planta, la llei de taxes, la reforma de la llei processal criminal, la reforma del codi penal... En el cas de la llei de la seguretat ciutadana, per exemple, tot passa per l'administració, sense tenir en compte els tribunals. És l'administració qui sanciona. I tornem a allò que el franquisme havia aplicat sistemàticament: els criteris de sospita i perillositat com a elements diferenciadors dels ciutadans. És a dir, si l'administració --no pas un tribunal-- decideix que ets sospitós o perillós, et pot aplicar tot el rigor de la llei. Pel que fa a lallei de seguretat privada, anem cap a la idea de què un vigilant de seguretat et pot arribar a detenir. Als vigilants se'ls volen atorgar facultats de policia sense cap mena de formació ni coneixement sobre els drets fonamentals del ciutadà. Quin estat de dret tenim?
Amb la reforma del codi penal, el principi de presó permanent revisable que imposen és, a la pràctica, una cadena perpètua. I si parlem de les noves taxes, la classe mitjana es queda sense accés garantit a la justícia. S'ha passat en poc temps d'una justícia gratuïta a fer totalment inaccessible a la majoria dels ciutadans l'accés als tribunals i en especial a l'apel·lació i la cassació. Això vol dir que més enllà que un ciutadà no pugui defensar els seus drets per manca de recursos ecnòmics (a qual cosa és òbviament greu), es produeix, a més, l'esterilització d'una de les fonts del dret que el propi codi civil reconeix: la jurisprudèndcia. És a dir, les decisions dels tribunals superiors sempre han servit perquè el ciutadà tingui elements d'interpretació de la llei en totes les seves controvèrsies. El no poder accedir a aquests tribunals s'eliminen aquests criterirs interpretatius i quedem tots plegats orfes d'un element essencial per a la interpretació de lleis, contractes i conflcites. Això és molt greu.
Tot acaba allunyant la justícia del ciutadà. És més, si la llei de demarcació i planta tira endavant, hi ha intenció d'eliminar els jutjats ubicats a poblaccions que no siguin capiral de província. És a dir, si hi ha un cas a la Seu d'Urgell, per exemple, caldrà anar a Lleida, cosa que és patètica des d'un punt del vista dels drets del ciutadà i, no cal dir-ho, dissuassiva per a qualsevol persona.
I, per acabar-ho d'adobar, ara ja es comença a dir que el govern espanyol estudia de prohibir informacions sobre determinats processos judicials. Posem per cas, informar sobre el procés de la infanta. Això, a la pràctica, és eliminar la llibertat de premsa.
Jo sempre dic als qui encara defensen la tercera via que com més aviat marxem millor. Només cal veure què ens ofereixen, i que, a l'altra banda, hi tenim un full en blanc per omplir.
Jordi Domingo, advocat
(Comentari recollit telefònicament per la redacció de VilaWeb.)
Editorial
-
La manera de guanyar importa
Vicent Partal
27.07.2015
-
La fi de Pujol i la fi de la Catalunya autònoma
Vicent Partal
25.07.2015
-
7 contra 155?
Vicent Partal
24.07.2015
-
El 155 o l'evidència de la desesperació
Vicent Partal
23.07.2015
-
Rajoy i els conceptes més elementals
Vicent Partal
22.07.2015
-
Anem a totes
Vicent Partal
21.07.2015
-
Ciutadans contra el(s) valencià(ns)
Vicent Partal
20.07.2015
-
Contra la revolució
Vicent Partal
17.07.2015
-
Les tres explicacions que no entendran mai
Vicent Partal
16.07.2015
-
Setanta-cinc dies per a treballar tots com bojos
Vicent Partal
15.07.2015
-
Bones vibracions…
Vicent Partal
14.07.2015
-
Turbulències, també a Podem
Vicent Partal
13.07.2015
-
Lleida és un gran exemple
Vicent Partal
10.07.2015
-
I ara un parell de preguntes
Vicent Partal
09.07.2015
-
Entre Irlanda i la CUP
Vicent Partal
08.07.2015
-
(In)justícies
Vicent Partal
07.07.2015
-
La democràcia té límits?
Vicent Partal
06.07.2015
-
Persistència per a guanyar
Vicent Partal
05.07.2015
-
Sumar
Vicent Partal
03.07.2015
-
L’embolic d’Iceta amb el 9-N
Vicent Partal
02.07.2015
-
Contra la 'llei mordassa'
Vicent Partal
01.07.2015
-
Europa, en perill
Vicent Partal
30.06.2015
-
A les vostres mans
Vicent Partal
29.06.2015
-
La trampa
Vicent Partal
26.06.2015
-
El retorn de la Generalitat
Vicent Partal
25.06.2015