Opinió
-
Xavier Solano: 'Comença la campanya per la independència d’Escòcia'
Xavier Solano
24.10.2011
-
Jordi Llaonart: 'Hem guanyat la guerra a Líbia'
Jordi Llaonart
21.10.2011
-
Miquel Sellarès: 'L'estat s'ha quedat sense coartada'
Miquel Sellarès
20.10.2011
-
Mariano Ferrer: 'Ara vindrà la vomitera de tots els qui han viscut del conflicte'
Mariano Ferrer
20.10.2011
-
Imanol Murua: 'El final d'ETA no és el final del conflicte polític basc'
Imanol Murua
20.10.2011
-
Rematant Gaddafi
Josep Martinoy
20.10.2011
-
Joaquim Boixareu: 'Cal continuar pressionant perquè les decisions s'executin com més aviat millor'
Joaquim Boixareu
19.10.2011
-
Germà Bel: 'És un cafè per a tothom sense més cafè'
Germà Bel
19.10.2011
-
Joan Amorós: 'Avui hem tingut una bona notícia, però alerta, perquè no hi ha res guanyat'
Joan Amorós
19.10.2011
-
Eliseu Climent: 'Caldrà continuar pressionant perquè el corredor mediterrani siga realitat'
Eliseu Climent
19.10.2011
-
Josep Vicent Boira: 'La pressió social i el consens entre el País Valencià i Catalunya han estat fonamentals'
Josep Vicent Boira
19.10.2011
-
Alfons López Tena: 'La Generalitat anirà a la festa de Blanco pel corredor en un acte de provincianisme i subordinació'
Alfons López Tena
18.10.2011
-
Vicenç Altaió: 'La cultura no pot viure mai aliena al món'
Vicenç Altaió
18.10.2011
Martí Estruch Axmacher
30.06.2014
No votar i explicar-ho tampoc
Després d'uns quants mesos d'immobilisme eterns i letals des del punt de vista de l'estratègia política, l'estat espanyol s'ha tret la son de les orelles i ara sí que reacciona davant la internacionalització cada vegada més àmplia del nou 'case of the Catalans', hereu directe del cas del 1714. Però reaccionar, en aquest cas concret, vol dir literalment això: que els uns fan l'acció i els altres van a remolc. Els uns envien informes sintètics de cinc pàgines i els altres contraataquen amb memoràndums il·legibles de 200. Els uns programen conferències i debats per tot el món i els altres van de bòlit amb el seu estol de cònsols i ambaixadors trucant a rectors universitaris i 'think tanks' perquè no permetin els actes. Els viatges internacionals del president Mas entren en una categoria a banda i mobilitzen tots els exèrcits disponibles, és clar.
Els entrebancs i les cartes i trucades més o menys amenaçadores tenen efectes diversos, però en general poc efectius. Jo he vist alguna d'aquestes cartes signades per un ambaixador espanyol i fan sentir vergonya aliena llegides amb ulls de democràcia madura i de llibertat d'expressió. Estic convençut que, en molts casos, les amenaces són fins i tot contraproduents. Sempre recordaré com un important càrrec d'un 'land' alemany m'explicava incrèdul les pressions que havia rebut de l'ambaixada espanyola a Berlín perquè no acollissin un acte organitzat per la delegació de la Generalitat sobre el futur de Catalunya. I m'ho resumia gràficament: 'M'ha recordat el llenguatge i els mètodes de l'Alemanya de l'est.'
Per vergonya dels uns o discreció dels altres, incloent-hi les institucions catalanes, la gran majoria de casos no surten a la llum pública. Però de tant en tant algú ho explica, com aquest professor de la Universitat de Lisboa que en va voler deixar constància en un article al diari; o com Pilar Rahola, que també explicava un dia una experiència personal a La Vanguardia. El cas de la professora Clara Ponsatí també passarà a la història de la llibertat de càtedra espanyola. Moltes vegades, és cert, no hi ha proves, més enllà de la certesa que passa alguna cosa estranya. El darrer cas, la conferència que havia de fer el perillós Carles Viver Pi-Sunyer dimarts 17 de juny a Brussel·les i que un 'think tank' prou seriós com és el CEPS va cancel·lar amb menys de 24 hores d'antelació amb excuses de mal pagador.
Però aquesta actitud d'anar posant bastons a les rodes, a Europa no ven. Quan no tens projecte propi i tots els teus arguments es basen a amenaçar i destruir el projecte del contrari, acabes perdent la partida. A l'estat espanyol, tot allò que té relació amb el procés sobiranista els ultrapassa i ells arriben quan nosaltres fa estona que ja som un parell d'estacions més enllà. Fan salat. Tota l'experiència acumulada dins les fronteres hispàniques, que va des de comprar favors, silencis o fidelitats fins a tancar diaris i empresonar periodistes, al nord del Pirineu no funciona. I sí, Espanya és una democràcia consolidada i amén. Ara: no únicament no deixa votar els catalans, sinó que tampoc no vol que aquests exerceixin la llibertat d'expressió i s'expliquin al món. Alerta, però, que quan hom entra a un restaurant i veu que a dins no hi ha taules, ni cambrers, ni cuina, al final acaba sospitant que no és cap restaurant.
[Article publicat originàriament a Media.cat]
Editorial
-
La manera de guanyar importa
Vicent Partal
27.07.2015
-
La fi de Pujol i la fi de la Catalunya autònoma
Vicent Partal
25.07.2015
-
7 contra 155?
Vicent Partal
24.07.2015
-
El 155 o l'evidència de la desesperació
Vicent Partal
23.07.2015
-
Rajoy i els conceptes més elementals
Vicent Partal
22.07.2015
-
Anem a totes
Vicent Partal
21.07.2015
-
Ciutadans contra el(s) valencià(ns)
Vicent Partal
20.07.2015
-
Contra la revolució
Vicent Partal
17.07.2015
-
Les tres explicacions que no entendran mai
Vicent Partal
16.07.2015
-
Setanta-cinc dies per a treballar tots com bojos
Vicent Partal
15.07.2015
-
Bones vibracions…
Vicent Partal
14.07.2015
-
Turbulències, també a Podem
Vicent Partal
13.07.2015
-
Lleida és un gran exemple
Vicent Partal
10.07.2015
-
I ara un parell de preguntes
Vicent Partal
09.07.2015
-
Entre Irlanda i la CUP
Vicent Partal
08.07.2015
-
(In)justícies
Vicent Partal
07.07.2015
-
La democràcia té límits?
Vicent Partal
06.07.2015
-
Persistència per a guanyar
Vicent Partal
05.07.2015
-
Sumar
Vicent Partal
03.07.2015
-
L’embolic d’Iceta amb el 9-N
Vicent Partal
02.07.2015
-
Contra la 'llei mordassa'
Vicent Partal
01.07.2015
-
Europa, en perill
Vicent Partal
30.06.2015
-
A les vostres mans
Vicent Partal
29.06.2015
-
La trampa
Vicent Partal
26.06.2015
-
El retorn de la Generalitat
Vicent Partal
25.06.2015