Opinió
-
Jordi Llaonart: 'Hem guanyat la guerra a Líbia'
Jordi Llaonart
21.10.2011
-
Miquel Sellarès: 'L'estat s'ha quedat sense coartada'
Miquel Sellarès
20.10.2011
-
Mariano Ferrer: 'Ara vindrà la vomitera de tots els qui han viscut del conflicte'
Mariano Ferrer
20.10.2011
-
Imanol Murua: 'El final d'ETA no és el final del conflicte polític basc'
Imanol Murua
20.10.2011
-
Rematant Gaddafi
Josep Martinoy
20.10.2011
-
Joaquim Boixareu: 'Cal continuar pressionant perquè les decisions s'executin com més aviat millor'
Joaquim Boixareu
19.10.2011
-
Germà Bel: 'És un cafè per a tothom sense més cafè'
Germà Bel
19.10.2011
-
Joan Amorós: 'Avui hem tingut una bona notícia, però alerta, perquè no hi ha res guanyat'
Joan Amorós
19.10.2011
-
Eliseu Climent: 'Caldrà continuar pressionant perquè el corredor mediterrani siga realitat'
Eliseu Climent
19.10.2011
-
Josep Vicent Boira: 'La pressió social i el consens entre el País Valencià i Catalunya han estat fonamentals'
Josep Vicent Boira
19.10.2011
-
Alfons López Tena: 'La Generalitat anirà a la festa de Blanco pel corredor en un acte de provincianisme i subordinació'
Alfons López Tena
18.10.2011
-
Vicenç Altaió: 'La cultura no pot viure mai aliena al món'
Vicenç Altaió
18.10.2011
-
Josep-Lluís Carod-Rovira: 'No m'estranyaria que puguem parlar d'aquí a poc temps d'Otegi lehendakari'
Josep-Lluís Carod-Rovira
18.10.2011
<72/72
Jaume Clotet
15.10.2012
Jaume Clotet: 'Un exèrcit per a Catalunya'
La possibilitat que Catalunya esdevingui un estat independent ha obert el debat sobre la necessitat que el nou país compti amb un exèrcit o no. La majoria d’opinions publicades s’expressen en sentit contrari, apel·lant a unes idees molt lloables però, malauradament, absolutament rebatibles. És evident que la situació idònia seria de no tenir-ne, i que tampoc no en tingués la resta de països del món. Aquesta opció és, avui, una utopia absoluta i per això hem d’abordar la qüestió tocant de peus a terra i procurant, això sí, que una força militar catalana en costi el mínim possible.
Diuen els contraris a l’exèrcit català que hi ha països sense exèrcit. Cert. Una dotzena d’estats no tenen forces armades, però amb unes característiques demogràfiques i un emplaçament geogràfic que no tenen res a veure amb Catalunya. A banda Costa Rica, la resta de països són minúsculs i compten, per cert, amb tractats internacionals amb tercers països que en garanteixen la defensa. És el cas de Kiribati, Micronèsia, Samoa o Palau. Entre aquests països val a dir que hi ha Andorra, que ha deixat la defensa en mans de França i Espanya mitjançant acords internacionals. La resta de països del món tenen exèrcit, encara que siguin petits. Islàndia, sovint presentat com un país sense exèrcit, té una força militar petita i ben operativa.
Aquestes setmanes circula una teoria segons la qual Catalunya no necessitaria exèrcit perquè seria protegida per la Unió Europea (UE), l’OTAN o alguna altra organització supranacional. Aquesta possibilitat és factible, és clar, però els promotors obliden un petit gran detall: la protecció mútua sempre és solidària, raó per la qual els altres socis també esperaran que Catalunya els defensi en cas d’un atac, cosa que no podrem fer sense una força armada. Tots els països europeus tenen, en conseqüència, un exèrcit. Sí, també el Luxemburg i tots els països escandinaus --que, per cert, tenen exèrcits de proporcions considerables. Suïssa, un país que no forma part de l’OTAN, ha garantit tradicionalment la independència i neutralitat gràcies a un dels exèrcits més grans del món.
L’excusa del cost econòmic de tenir un exèrcit també té un recorregut petit. Dinamarca destina a la defensa un 1,4% del PIB, Àustria un 0,8% i Irlanda un 0,7%. Catalunya podria tenir una força militar que no superés l’1% del PIB. Tenint en compte el dèficit fiscal actual, d'un 8% del nostre PIB, no parlem de res extraordinari que hipotequi el futur del nostre país. Ben al contrari, crearia ocupació i impulsaria un nou sector basat en la recerca i en la innovació tecnològica.
Quines forces hauria de tenir un exèrcit català, que podríem anomenar Força de Defensa de Catalunya (FDC)? Partint de la base que la seva missió seria la defensa efectiva del territori nacional, la resposta a una emergència i l’assumpció de compromisos internacionals, hauria de tenir un nucli operatiu format per uns 15.000 efectius professionals i una força a la reserva d’uns 20.000 efectius voluntaris més. A banda, es podria preveure la formació d’una Guàrdia Nacional o Sometent Nacional format per uns 10.000 voluntaris, amb períodes regulars d’entrenament i formació, per a donar suport auxiliar a la FDC. Amb aquestes xifres, o similars, seria un dels exèrcits més petits d’Europa.
Editorial
-
La manera de guanyar importa
Vicent Partal
27.07.2015
-
La fi de Pujol i la fi de la Catalunya autònoma
Vicent Partal
25.07.2015
-
7 contra 155?
Vicent Partal
24.07.2015
-
El 155 o l'evidència de la desesperació
Vicent Partal
23.07.2015
-
Rajoy i els conceptes més elementals
Vicent Partal
22.07.2015
-
Anem a totes
Vicent Partal
21.07.2015
-
Ciutadans contra el(s) valencià(ns)
Vicent Partal
20.07.2015
-
Contra la revolució
Vicent Partal
17.07.2015
-
Les tres explicacions que no entendran mai
Vicent Partal
16.07.2015
-
Setanta-cinc dies per a treballar tots com bojos
Vicent Partal
15.07.2015
-
Bones vibracions…
Vicent Partal
14.07.2015
-
Turbulències, també a Podem
Vicent Partal
13.07.2015
-
Lleida és un gran exemple
Vicent Partal
10.07.2015
-
I ara un parell de preguntes
Vicent Partal
09.07.2015
-
Entre Irlanda i la CUP
Vicent Partal
08.07.2015
-
(In)justícies
Vicent Partal
07.07.2015
-
La democràcia té límits?
Vicent Partal
06.07.2015
-
Persistència per a guanyar
Vicent Partal
05.07.2015
-
Sumar
Vicent Partal
03.07.2015
-
L’embolic d’Iceta amb el 9-N
Vicent Partal
02.07.2015
-
Contra la 'llei mordassa'
Vicent Partal
01.07.2015
-
Europa, en perill
Vicent Partal
30.06.2015
-
A les vostres mans
Vicent Partal
29.06.2015
-
La trampa
Vicent Partal
26.06.2015
-
El retorn de la Generalitat
Vicent Partal
25.06.2015