Opinió
-
Cervells envasats al buit
Marta Rojals
07.02.2008
-
Ball de màscares
Carlota Franco
05.02.2008
-
Bon dia
Marta Leblanc
30.01.2008
-
De branca en branca
Martí Estruch Axmacher
29.01.2008
-
Els dos museus inventats
Agustí Pons
25.01.2008
-
Del cap a l'estómac
Marta Leblanc
23.01.2008
-
Política de tocador
Marta Rojals
22.01.2008
-
Guinea, matèria reservada?
Xavier Montanyà
21.01.2008
-
Ibarretxe hi va
Martí Estruch Axmacher
18.01.2008
-
Arquitectures contra falles (Sagunt a escena)
Albert Dasí
16.01.2008
-
Silenci, es tortura
Martí Estruch Axmacher
15.01.2008
-
Àtom desintegrat
Juli Peretó
10.01.2008
-
Això, m’ho porta la dona
Marta Rojals
09.01.2008
Andreu Barnils
16.02.2014
Brots verds
Amiga meva dins el tren dels Ferrocarrils de la Generalitat, camí del Vallès. Fa uns dies: 'La marihuana que comprarem va a 3,5 euros al gram. Mooolt més barata que qualsevol altre lloc. Saps tots aquests nous clubs de marihuana de Barcelona ? Doncs allà et costaria cinc euros el gram. Per cert, un dels clubs és al costat de casa teva. Un dia t'hi portaré. Però ara anem a una altra banda. Ja veuràs. La marihuana aquesta té una història curiosa. Et pot interessar. Resulta que hi ha un senyor que porta un negoci. I el negoci tenia un morós, un client seu que li devia deutes. Després de molt anar i venir, que si paga, que si no, van arribar a un acord. El client va i li diu: 'Escolta, aquests diners que et dec no te'ls puc tornar. Però en canvi tinc tota aquesta marihuana. Té. Aquí la tens. Ven-la i faràs tants diners com et dec, o més'.
Pobre home. Ell volia recuperar el deute i amb l'herba no sap ni per on començar. Ni en fuma, ni coneix qui en fumi, ni sap com s'ha de vendre. A més a més, el senyor es posa malalt. Cap a l'hospital. Una amiga meva el coneix, aquest home, i li ha fet com pena. Malalt, a l'hospital, i sense saber on vendre l'herba. Per això ara la meva amiga (i jo) l'ajudem a desfer-se'n. No en traiem res, que ho sàpigues. Només ho fem per ajudar.
Sé que no és l'únic cas. Com que no hi ha diners, Andreu, la gent s'espavila. Que tens deutes econòmics? Pagues amb marihuana i llestos. Oh, pensa una cosa. Jo tinc una amiga que viu a Grècia i ja fa temps que m'ho explica. A Grècia, la gent, com que no hi ha diners, fan servir els aliments com a moneda. Tinc cigrons, els canvio per mongetes. Jo tinc mandarines, les canvio per arròs. Diu que fa molt de temps que passa, això, a Grècia. I ara també passa aquí: l'aparició de noves monedes davant la manca de les antigues. Fins ara la gent feia servir diners per comprar marihuana. Ara la gent fa servir la marihuana per comprar diners. Aquest món, realment, funciona al revés del que ens havien explicat'.
Fins aquí la meva amiga. Ara som a casa mon germà. Fa unes setmanes. Manifestació per la vila de Gràcia. Els manifestants trenquen l'oficina de Catalunya Caixa de sota casa seva. M'aixeco de taula per veure-ho. El meu germà ni s'immuta. 'Cada setmana la trenca algú o altre'.
Visita a l'oficina de Caixa d'Enginyers de fa uns dies. Via Laietana de Barcelona. Tenen tot de vidres trencats. Ho comento al caixer i ni s'immuta. 'Ens passa sovint'.
A cinc minuts de casa, obre un local nou. Les parets anuncien xerrades anarquistes. Tenen un menjador obert al públic on es pot menjar per sis euros. (I s'hi menja molt bé, per cert). En diuen La Base. La majoria de la gent que hi he vist (tant el dia del vermut de presentació, com el dia del dinar) eren dones amb fills petits. El segon grup més majoritari, dones embarasades. Molt catalanoparlant.
Tornar a la teva ciutat després d'anys i veure que la marihuana es fa servir de moneda, que les oficines dels bancs reben atacs periòdicament i no és notícia i que els fills creixen en locals anarquistes. Sóc a casa, o en un somni ? Potser ni en una cosa ni en una altra: potser, senzillament, visc el sisè any d'una crisi que no marxa en un país on es parla de brots verds.
Sí, brots verds. Molt verds. Tant, que deixen regust a la boca quan te'ls fumes.
Editorial
-
La manera de guanyar importa
Vicent Partal
27.07.2015
-
La fi de Pujol i la fi de la Catalunya autònoma
Vicent Partal
25.07.2015
-
7 contra 155?
Vicent Partal
24.07.2015
-
El 155 o l'evidència de la desesperació
Vicent Partal
23.07.2015
-
Rajoy i els conceptes més elementals
Vicent Partal
22.07.2015
-
Anem a totes
Vicent Partal
21.07.2015
-
Ciutadans contra el(s) valencià(ns)
Vicent Partal
20.07.2015
-
Contra la revolució
Vicent Partal
17.07.2015
-
Les tres explicacions que no entendran mai
Vicent Partal
16.07.2015
-
Setanta-cinc dies per a treballar tots com bojos
Vicent Partal
15.07.2015
-
Bones vibracions…
Vicent Partal
14.07.2015
-
Turbulències, també a Podem
Vicent Partal
13.07.2015
-
Lleida és un gran exemple
Vicent Partal
10.07.2015
-
I ara un parell de preguntes
Vicent Partal
09.07.2015
-
Entre Irlanda i la CUP
Vicent Partal
08.07.2015
-
(In)justícies
Vicent Partal
07.07.2015
-
La democràcia té límits?
Vicent Partal
06.07.2015
-
Persistència per a guanyar
Vicent Partal
05.07.2015
-
Sumar
Vicent Partal
03.07.2015
-
L’embolic d’Iceta amb el 9-N
Vicent Partal
02.07.2015
-
Contra la 'llei mordassa'
Vicent Partal
01.07.2015
-
Europa, en perill
Vicent Partal
30.06.2015
-
A les vostres mans
Vicent Partal
29.06.2015
-
La trampa
Vicent Partal
26.06.2015
-
El retorn de la Generalitat
Vicent Partal
25.06.2015