Opinió
-
La fórmula secreta per a esquivar l’embat espanyol i fer la consulta el 9-N
Pere Cardús
28.08.2014
-
No pararem fins a aconseguir-ho (carta als meus fills)
Pere Cardús
21.08.2014
-
Què passarà el 9-N? #Araéslhora de la V
Pere Cardús
14.08.2014
-
Mas, Junqueras, Fernàndez i la història d'un estat clandestí
Pere Cardús
07.08.2014
-
Sense resiliència no hi ha independència
Pere Cardús
31.07.2014
-
Preferents, reina! Que me les prenen de les mans!
Marta Rojals
29.07.2014
-
Nosaltres, els amics d'Israel
Andreu Barnils
27.07.2014
-
Fins que els humiliats deixem de ser-ho
Xavi Sarrià
25.07.2014
-
La reunió de Mas i Rajoy, pel forat del pany
Pere Cardús
24.07.2014
-
El Quixot va passar per Barcelona
Marta Rojals
22.07.2014
-
Missió, goig i esperança de l’estelada
Joan-Lluís Lluís
21.07.2014
-
20 de juliol, dia de victòria
Andreu Barnils
20.07.2014
-
'Libres e iguales'
Xavi Sarrià
18.07.2014
Marta Rojals
23.09.2013
Som una manipulació
La setmana passada, la intrèpida Esperanza Aguirre va pujar en missió especial a l'exclusiu club barceloní dit Círculo Ecuestre, així, en perfecte català del barri de Salamanca. En una xerrada entre afins, va fer un diagnòstic sobre l'amenaça independentista a Catalunya i, com sap tothom, els va deixar un titular: 'Espanya necessita ser catalanitzada.' L'acudit és bo, però els seus amics fa temps que no tenen gaires ganes de riure.
Ho dic perquè la realitat que viuen a Catalunya els obliga a mantenir una lluita constant contra la manipulació secessionista, i això cansa. Com els va recordar l'ex-lideressa, Catalunya travessa una situació 'anòmala pel que fa a la llibertat d'expressió i de premsa', i en aquest punt he de fer un parèntesi per a advertir que servidora, que no té accés a aquest cercle dit Círculo, ha buscat les paraules citades entre cometes als diaris d'aquí, de manera que no en podeu fer gaire cabal. Tanco el parèntesi i continuo amb la manipulació.
Doncs bé, per l'Aguirre i els seus simpatitzants, una de les causes principals que a Catalunya haguem arribat 'a la vora d'aquest precipici' són els trenta-cinc anys de 'adoctrinament' escolar segons un 'cànon històric nacionalista [català, s'entén] massa simple i sectari'. Com a ex-alumna adoctrinada, doncs, he de posar-me al dia immediatament. Ara, quan acabi l'article, començaré pel primer dels tres mil anys d'història –la 'historia verdadera'– que Aguirre mateix va dir un dia que tenia 'la gran nación española'. Durant el lustre vinent tindré el telèfon desconnectat.
Tot això ve de nou a una catalana manipulada per l'escola, TV3 i Catalunya Ràdio, però als catalans no manipulats i no nacionalistes no calia que els ho vinguessin a explicar de Madrid. Ells fa molts anys que passen penes i treballs per a accedir a la premsa no manipulada i no nacionalista, des d'El Mundo a l'ABC, la Razón o la Gaceta, i encara més: tots han hagut de fer-se instal·lar antenes furtives als jardins de casa per a poder rebre el senyal de les televisions i ràdios espanyoles no manipulades i no nacionalistes, des de la Cope a EsRadio i des d'Intereconomía a 13-TV. Em consta que alguns fins i tot s'han hagut de posar internet.
Per tant, un respecte per a aquests herois de la resistència. L'Aguirre els va venir a donar suport moral, explicant-los a la seva graciosa manera que tot això que veuen al carrer és un error de càlcul, que no hauria d'estar passant, i que mai no és tard per a plantar-hi cara. De manera que ànim, nois: demà tornareu a tenir portades i tertúlies moderades que us explicaran la Catalunya 'real', tot de lletres i veus ratificant-vos que sí, que sí, que vosaltres teniu raó, que Cristiano és millor que Messi, que l'11 de setembre una Assemblea Nacionalista Abertzale va enllaçar un ramat de vaques i quatre figurants de cartró, que la Via Catalana no va tenir més ressò internacional que una botifarrada, que els sediciosos són titelles d'un president nazi segrestat per un etarra republicà i que vaguen com zombis darrere d'una quimera que... Ai calla, que aquestes informacions contrastades, una articulista adoctrinada no les hauria d'escampar.
Editorial
-
La manera de guanyar importa
Vicent Partal
27.07.2015
-
La fi de Pujol i la fi de la Catalunya autònoma
Vicent Partal
25.07.2015
-
7 contra 155?
Vicent Partal
24.07.2015
-
El 155 o l'evidència de la desesperació
Vicent Partal
23.07.2015
-
Rajoy i els conceptes més elementals
Vicent Partal
22.07.2015
-
Anem a totes
Vicent Partal
21.07.2015
-
Ciutadans contra el(s) valencià(ns)
Vicent Partal
20.07.2015
-
Contra la revolució
Vicent Partal
17.07.2015
-
Les tres explicacions que no entendran mai
Vicent Partal
16.07.2015
-
Setanta-cinc dies per a treballar tots com bojos
Vicent Partal
15.07.2015
-
Bones vibracions…
Vicent Partal
14.07.2015
-
Turbulències, també a Podem
Vicent Partal
13.07.2015
-
Lleida és un gran exemple
Vicent Partal
10.07.2015
-
I ara un parell de preguntes
Vicent Partal
09.07.2015
-
Entre Irlanda i la CUP
Vicent Partal
08.07.2015
-
(In)justícies
Vicent Partal
07.07.2015
-
La democràcia té límits?
Vicent Partal
06.07.2015
-
Persistència per a guanyar
Vicent Partal
05.07.2015
-
Sumar
Vicent Partal
03.07.2015
-
L’embolic d’Iceta amb el 9-N
Vicent Partal
02.07.2015
-
Contra la 'llei mordassa'
Vicent Partal
01.07.2015
-
Europa, en perill
Vicent Partal
30.06.2015
-
A les vostres mans
Vicent Partal
29.06.2015
-
La trampa
Vicent Partal
26.06.2015
-
El retorn de la Generalitat
Vicent Partal
25.06.2015