Opinió
-
El correu de Google
Vicent Partal
14.05.2004
-
Canviant, de debò
Vicent Partal
13.05.2004
-
El país de Maragall
Vicent Partal
12.05.2004
-
Preparant l'escac i mat
Vicent Partal
11.05.2004
-
L'ambaixador Ronaldinho
Vicent Partal
06.05.2004
-
Connectat, a Singapur
Vicent Partal
05.05.2004
-
A Paul Leepp, quinze anys després
Vicent Partal
01.05.2004
-
Amb la Feria, conreant el vot ètnic
Vicent Partal
30.04.2004
-
L’hora de transcendir el fundador
Vicent Partal
29.04.2004
-
I ara la bandereta...
Vicent Partal
28.04.2004
-
El finançament o les cendres de l'ideal
Vicent Partal
27.04.2004
-
El 2007 com a objectiu
Vicent Partal
26.04.2004
-
Simplement contra la constitució
Vicent Partal
23.04.2004
Vicent Partal
20.09.2005
Els dos estatuts i la barba del poeta Querol
Al meu poble va morir, el 1889, Vicent W. Querol, el segon poeta de la renaixença valenciana. Era un home, diuen, de tanta lletra com tendent a l'avorriment, que feia uns versos rotunds i que va sacsejar València titulant 'Rimes Catalanes' el seu únic volum de poesia (val a dir que, malgrat això, ell dóna nom a un cèntric carrer de la ciutat).
Al meu poble conten que Querol solia anar al barber local, encantat i segur. Ho feia argumentant que en una ocasió ja l'havia tallat accidentalment i que, per tant, com que no l'havia mort del tall, ja havia demostrat els seus límits per al noble art de l'assassinat.
Demostrar els límits: aquest és el paper que té l'estatut valencià que entra avui a les corts espanyols. Gràcies a la trampa antidemocràtica del cinc per cent, el valencià és un dels parlaments més dòcils i, per tant, útils a l'hora d'establir fins on pot arribar la gosadia: l'escassa gosadia que el camarada Guerra està disposat a permetre.
Ho és tant, escassa, que fins i tot un estatut aprovat pel PSOE i el PP a València serà retocat pel PSOE i el PP a Madrid. Com a aperitiu d'allò que puga passar quan arribe l'estatut de dalt, el debat farà bo de seguir. Tot i que, ep!, el barber de Bétera no va matar en Querol, però no sabem si va matar algú altre.
Mail Obert
-
La ignorància del rei
Oriol Izquierdo
27.07.2015
-
Parla amb la teva àvia (i II)
Andreu Barnils
26.07.2015
-
Sean Scully a Santa Cecília de Montserrat
Mercè Ibarz
25.07.2015
-
L'exemple de la ILP per l'habitatge: desobeir i avançar junts
Bel Zaballa
24.07.2015
-
No és ignorància: és cinisme i mala fe
Pere Cardús
23.07.2015
-
L'escepticisme jacobí lleument esquerdat
Joan-Lluís Lluís
22.07.2015
-
Peix al cove ‘reloaded’
Marta Rojals
21.07.2015
-
A Grècia, dos assassinats
Andreu Barnils
19.07.2015
-
La llista independentista: un artefacte imbatible?
Pere Cardús
16.07.2015
-
La meva llista civil per la independència
Bel Zaballa
15.07.2015
-
#cimeraindepe, minut i resultat
Marta Rojals
14.07.2015
-
Ara és l’Hora: la candidatura del sí-sí
Oriol Izquierdo
13.07.2015
-
Amb sense president
Andreu Barnils
12.07.2015
-
Fills de l’exili, de les migracions, de l’educació
Mercè Ibarz
11.07.2015
-
Si #TV3noemrepresenta, qui ho farà?
Marta Rojals
07.07.2015
-
Lluís Llach, el Camp Nou i una fam de trenta anys
Joan-Lluís Lluís
06.07.2015
-
Joan Herrera, al divan (II)
Andreu Barnils
05.07.2015
-
Salvador Iborra, no és cosa nostra
Roger Cassany
04.07.2015
-
La llista electoral que pot passar la prova de l'ànec
Pere Cardús
02.07.2015
-
Orwell 2.0, o digues-me què cliques i et diré qui ets
Bel Zaballa
01.07.2015
-
'Indepe' amb mar de fons
Marta Rojals
30.06.2015
-
La resposta
Oriol Izquierdo
29.06.2015
-
Joan Herrera, al divan
Andreu Barnils
28.06.2015
-
40 anys de tot allò, 30 d’això
Mercè Ibarz
27.06.2015
-
El mètode per a sumar els 'sí se puede' a la independència
Pere Cardús
25.06.2015