Opinió
-
Castells al Congrés: una esperança
Vicent Partal
15.07.2004
-
Quan les bases diuen no
Vicent Partal
12.07.2004
-
Valencià - Català
Vicent Partal
02.07.2004
-
Pot canviar Canal9?
Vicent Partal
01.07.2004
-
Torna el Quebec
Vicent Partal
30.06.2004
-
Europa com a raó per a la unitat
Vicent Partal
28.06.2004
-
Per què no ha de declarar Aznar?
Vicent Partal
23.06.2004
-
Maragallades
Vicent Partal
22.06.2004
-
La transició, encara
Vicent Partal
18.06.2004
-
Un milió de gràcies a les xiques que van plantar cara a Garzón al Fòrum
Vicent Partal
17.06.2004
-
Ní thuigim Brian (No t'entenc Brian)
Vicent Partal
15.06.2004
-
On va el futbol?
Vicent Partal
10.06.2004
-
Premiats d'Honor
Vicent Partal
09.06.2004
Vicent Partal
18.05.2009
El dret de celebrar en pau la lliga
Quan Iniciativa per Catalunya es va fer càrrec del Departament d'Interior ens van dir que volien que la policia fos considerada com el garant de les llibertats públiques més que no pas un simple i necessari instrument de repressió. La definició era bona, però,vistes les coses que veiem a cada victòria del Barça, confesse que ja no entenc res. Ens diuen que els incidents de la Rambla, els causen un centenar d'individus i prou. Ni que foren mil. Tots sabem que aquests personatges, professionals de la batussa, existeixen i que provaran de treure profit de la situació. L'obligació de la policia és de controlar-los. Però no seria una obligació prèvia de garantir que els qui no som com ells puguem celebrar la festa en pau i de gust? És que no hi ha cap més manera de controlar un centenar de brètols que escometent indiscriminadament milers de persones que no hi tenen cap culpa? Quina manera de garantir les llibertat públiques és aquesta, conseller Saura?
Ja són quatre nits de celebració. La nit del Madrid, la nit del Chelsea, la nit de la Copa i la nit de la lliga, dissabte. I passen coses molt estranyes. Les dues primeres nits hi va haver incidents. Menors. Però n'hi va haver. Es van trencar coses a la Rambla, però els antiavalots no van actuar. Els mossos van publicar aquest comunicat dissabte i aquest altre dimecres, parlant dels incidents. Però no hi ha comunicats ni del 2 ni del 6 de maig. Els incidents devien ser tan mínims que els mossos no van considerar necessari ni de fer-ne un comunicat.
Però, no hi ha cap dubte que la tercera nit, la nit de la Copa, alguna cosa va canviar, i sí que hi va haver incidents molt greus. Hi va haver provocadors que van provar de fer mal, com sempre. I milers de persones que no tenien res a veure amb els grups de provocadors es van veure sorpreses per una escomesa molt dura dels mossos, que van pegar i disparar a tort i dret ( vídeo de VilaWeb TV). No tinc el menor dubte que, si un centenar d'individus feien destrosses, calia aturar-los. Però això no m'impedirà de demanar en veu alta què en resta, d'aquella frase segons la qual la policia ha de servir en primer lloc per garantir les llibertats públiques.
Els comunicats dels mossos diuen que hi havia un grup de cent persones violentes dissabte i un de tres-centes dimecres. Doncs, com pot ser que tres-centes persones convertesquen la celebració d'una victòria del Barça en un desastre? La violència d'aquests grups de provocadors no es veu precisament magnificada per les escomeses desproporcionades de la policia de Catalunya? No hi ha cap manera de detenir-los, de controlar-los, d'aïllar-los, de desactivar-los que no siga atacant al centre de Barcelona mentre milers de persones celebren la victòria del Barça? Reprimir violentament no pas cent persones sinó milers és l'única alternativa?
I encara: ja ens van foragitar de la plaça de Sant Jaume, van provar que celebràrem els triomfs a Maria Cristina i ara no solament ens volen treure de la Rambla sinó fins i tot de la plaça de Catalunya. Aquests darrers mesos l'Ajuntament de Barcelona ha deixat clar que no volia que hi hagués manifestacions a la Rambla i ara, es veu, tampoc no hi vol celebracions esportives. La Rambla que tenim avui ja és irrecognoscible: un país de turistes per a ensarronar-los amb cafès a quatre euros i de pobres prostitutes nigerianes, zombis de la nit. Potser algú vol que ens siga més estranya encara...
Mail Obert
-
La ignorància del rei
Oriol Izquierdo
27.07.2015
-
Parla amb la teva àvia (i II)
Andreu Barnils
26.07.2015
-
Sean Scully a Santa Cecília de Montserrat
Mercè Ibarz
25.07.2015
-
L'exemple de la ILP per l'habitatge: desobeir i avançar junts
Bel Zaballa
24.07.2015
-
No és ignorància: és cinisme i mala fe
Pere Cardús
23.07.2015
-
L'escepticisme jacobí lleument esquerdat
Joan-Lluís Lluís
22.07.2015
-
Peix al cove ‘reloaded’
Marta Rojals
21.07.2015
-
A Grècia, dos assassinats
Andreu Barnils
19.07.2015
-
La llista independentista: un artefacte imbatible?
Pere Cardús
16.07.2015
-
La meva llista civil per la independència
Bel Zaballa
15.07.2015
-
#cimeraindepe, minut i resultat
Marta Rojals
14.07.2015
-
Ara és l’Hora: la candidatura del sí-sí
Oriol Izquierdo
13.07.2015
-
Amb sense president
Andreu Barnils
12.07.2015
-
Fills de l’exili, de les migracions, de l’educació
Mercè Ibarz
11.07.2015
-
Si #TV3noemrepresenta, qui ho farà?
Marta Rojals
07.07.2015
-
Lluís Llach, el Camp Nou i una fam de trenta anys
Joan-Lluís Lluís
06.07.2015
-
Joan Herrera, al divan (II)
Andreu Barnils
05.07.2015
-
Salvador Iborra, no és cosa nostra
Roger Cassany
04.07.2015
-
La llista electoral que pot passar la prova de l'ànec
Pere Cardús
02.07.2015
-
Orwell 2.0, o digues-me què cliques i et diré qui ets
Bel Zaballa
01.07.2015
-
'Indepe' amb mar de fons
Marta Rojals
30.06.2015
-
La resposta
Oriol Izquierdo
29.06.2015
-
Joan Herrera, al divan
Andreu Barnils
28.06.2015
-
40 anys de tot allò, 30 d’això
Mercè Ibarz
27.06.2015
-
El mètode per a sumar els 'sí se puede' a la independència
Pere Cardús
25.06.2015