Opinió
-
Com minimitzar un accident químic
Carles Solà
13.02.2015
-
Excentricitats?
Carles Belda
12.02.2015
-
Màrius Carol, impostor
Jordi Galves
10.02.2015
-
N'aprendrem mai, de comunicar?
Eugeni Casanova
09.02.2015
-
Marc Candela: 'Situem l'escola pública i el català com a eixos de l'ensenyament'
Marc Candela
08.02.2015
-
Eva Grimaltos: 'Un document que enriqueix la societat valenciana'
Eva Grimaltos
08.02.2015
-
Sabeu quan fou l'any de la picor?
Jordi Badia
07.02.2015
-
Una lluita de cent mesos
Pau Alabajos
05.02.2015
-
Cinc celebracions que no hauríem de menystenir
Amadeu Carbó
05.02.2015
-
Gil Matamala: 'PP i PSOE han pactat més repressió'
August Gil Matamala
03.02.2015
-
La inapel·lable victòria de Syriza: fortalesa o taló d'Aquil·les?
Aleix Sarri
26.01.2015
-
Subordinats, encara
Grup GELA
25.01.2015
-
Tocar a morts, més enllà del 4-F
Gerard Horta
24.01.2015
Jaume Sastre
04.06.2015
La vaga de fam de Grosclaude: una llavor plantada, una guspira encesa
He seguit el cas de David Grosclaude des del primer moment. L'amic Balutxo [Bartomeu Mestre] em va informar que VilaWeb en parlava. Jo ho relaciono amb el nostre cas. Durant la legislatura 2011-2015 a Mallorca hi ha hagut tres vagues de fam. La de Jaume Bonet --de 27 dies-- i Tomeu Amengual --15 dies-- amb motiu de la llei de funció pública que llevava el requisit del català. Després va venir la meva --de 40 dies-- en el context de la lluita per un ensenyament públic de qualitat i en català. Penso que tenen molta relació amb la vaga d'en David Grosclaude, que la fa per l'occità. L'estat francès no compleix els seus compromisos. França va ratificar la Carta Europea de les Llengües Regionals o Minoritàries però no l'ha aplicada.
En David vol cridar l'atenció sobre aquesta injustícia i aquesta política etnocida amb la seva vaga de fam. Tot d'una hi ha hagut una gran resposta dels bretons, els corsos, els bascs, els catalans i, evidentment, dels occitans. Jo li vaig enviar un missatge i una fotografia meva amb una pancarta davant un mapa de l'Europa de les nacions [al final d'aquest text]. Pens que el context europeu emmarca totes aquestes accions. Tenim una Europa dels estats que persegueixen les llengües i nacions minoritzades. L'estat francès és el pitjor. A l'estat espanyol vivim una involució molt accelerada amb la intervenció del poder judicial i polític. En vista d'aquestes agressions, la vaga de fam és una arma de lluita.
És util la vaga de fam? L'únic que no serveix és el que no s'intenta. En el nostre cas, les vagues de Jaume Bonet, Tomeu Amengual i meva no van tenir resultat immediat. Ni en Jaume ni en Tomeu no van aconseguir aturar la llei de funció pública. Ni jo vaig aconseguir que Bauzá acceptàs de dialogar amb la comunitat educativa. Però ara Bauzá ha tingut els pitjors resultats electorals de la història del PP a les Illes. Això demostra que el nostre instrument de lluita és molt vàlid i no ens podem desanimar si no té resultats immediats. Els seus fruits poden sortir al cap d'un cert temps. Bauzá ha passat de tenir el millor resultat de la història del PP al pitjor. Tota la lluita que s'ha fet aquests anys, amb els 26 dies de vaga de l'ensenyament, les mobilitzacions al carrer, els actes, els repics d'atuells, la desobediència... tot plegat ha contribuït a l'ensulsiada del PP de Bauzá.
Però la lluita no s'ha acabat. Perquè ens imposen la LOMCE. En Bauzá ha estat derrotat, però tenim en Wert. I ja veurem els nous governants de les Illes si són capaços i estan disposats a plantar cara a les imposicions de Wert. La batalla continua. No hem de permetre atacs com aquests contra Catalunya, les Illes i el País Valencià.
Quan jo vaig començar la vaga de fam estava convençut que tindria un resultat. És un instrument molt potent. Occitània, Bretanya, Sardenya... hi ha moltes llavors per plantar i moltes fogueres per encendre. Seguim l'exemple d'en Gandhi, d'en Xirinacs, d'en Jaume Santandreu... El cas d'en Xirinacs ens ajuda a recordar la traïció dels líders. Esperem que aquesta vegada els líders sàpiguen estar a l'altura perquè, si no, la societat els passarà per damunt.
Jaume Sastre, professor impulsor de l'Assemblea de Docents de les Illes Balears, va fer una vaga de fam del 8 de maig al 16 de juny de 2014.
Els missatges entre Sastre i Grosclaude:
«L'associació Jubilats per Mallorca vos encoratja en aquesta noble lluita anticolonialista. Salut i coratge.»
«Avèm un bon tròç de camin a har amassa dab los malhorquins per arribar a l'Euròpa que volem. Nos trobarem dins d'autes combats, segur!»
I la imatge de solidaritat de Sastre:
Editorial
-
La manera de guanyar importa
Vicent Partal
27.07.2015
-
La fi de Pujol i la fi de la Catalunya autònoma
Vicent Partal
25.07.2015
-
7 contra 155?
Vicent Partal
24.07.2015
-
El 155 o l'evidència de la desesperació
Vicent Partal
23.07.2015
-
Rajoy i els conceptes més elementals
Vicent Partal
22.07.2015
-
Anem a totes
Vicent Partal
21.07.2015
-
Ciutadans contra el(s) valencià(ns)
Vicent Partal
20.07.2015
-
Contra la revolució
Vicent Partal
17.07.2015
-
Les tres explicacions que no entendran mai
Vicent Partal
16.07.2015
-
Setanta-cinc dies per a treballar tots com bojos
Vicent Partal
15.07.2015
-
Bones vibracions…
Vicent Partal
14.07.2015
-
Turbulències, també a Podem
Vicent Partal
13.07.2015
-
Lleida és un gran exemple
Vicent Partal
10.07.2015
-
I ara un parell de preguntes
Vicent Partal
09.07.2015
-
Entre Irlanda i la CUP
Vicent Partal
08.07.2015
-
(In)justícies
Vicent Partal
07.07.2015
-
La democràcia té límits?
Vicent Partal
06.07.2015
-
Persistència per a guanyar
Vicent Partal
05.07.2015
-
Sumar
Vicent Partal
03.07.2015
-
L’embolic d’Iceta amb el 9-N
Vicent Partal
02.07.2015
-
Contra la 'llei mordassa'
Vicent Partal
01.07.2015
-
Europa, en perill
Vicent Partal
30.06.2015
-
A les vostres mans
Vicent Partal
29.06.2015
-
La trampa
Vicent Partal
26.06.2015
-
El retorn de la Generalitat
Vicent Partal
25.06.2015