Opinió
-
Tot arriba en la vida
Josep Maria Pañella
02.10.2013
-
¡'Se resuelvan, coño'!
Pau Vidal
29.09.2013
-
Duran confederal, ignorància o mala fe
Miquel Gil
28.09.2013
-
Santiago Vidal: 'La República Federal Ibèrica'
Santiago Vidal
27.09.2013
-
Cultura de l'abús
Ferran Suay
26.09.2013
-
Amb els meus fills, de cap manera
Nicolau Dols
25.09.2013
-
Contra la dictadura inculta de Bauzá, la generositat de mestres, pares i poble
Biel Mesquida
24.09.2013
-
Una veritat de debò i una lliçó
Víctor Robles
23.09.2013
-
García-Margallo s’haurà de rendir
Eugeni Casanova
23.09.2013
-
Sinergies entre independentistes de base
Meritxell Ramírez
20.09.2013
-
El Mercat de Música Viva de Vic ha constatat la mort del pop-folk
Lluís Gendrau
18.09.2013
-
Sobre la UE, el referèndum i la democràcia
Anna Gabriel
18.09.2013
-
David Figueres: Avant i avant!
David Figueres
17.09.2013
Albert Gil
20.05.2014
Brighton 1964, cinquanta anys després
Si m'ho permeteu, començaré parlant de mi. O, diguem-ho d'una altra manera, de Brighton 64, el grup de música que vaig muntar al començament dels anys 1980, juntament amb el meu germà Ricky. Moltes bandes comencen fent cançons, preparant un repertori, cercant un estil i, un dia, a algun dels components o del seu entorn se li acut un nom. Aquest seria un procés normal. Algunes altres, i nosaltres en som un bon exemple, comencen la casa (el grup) per la teulada: el nom abans de tocar cap nota o compondre cap cançó.
En el nostre cas hi havia dues raons fonamentals: érem mods i adolescents. Adolescent és un terme prou conegut. I de l'altre, mod, miraré de donar-ne quatre apunts en aquest article. El cas és que, com a banda musical, aquests dos condicionants ens obligaven a deixar clara la nostra militància en el moviment i també les nostres influències. Triar un bon nom és important. Brighton, una ciutat. 1964, un any. Ben fàcil per a qui sap què va passar fa mig segle en una de les ciutats de vacances més populars de la costa anglesa.
L'any 1964 va ésser un dels moments culminants del moviment mod. N'hi havia pertot arreu, tothom era mod. Personatges tan coneguts com David Bowie i Rod Stewart se'n declaraven obertament, era un fenomen de massa. Els mods, a mitjan anys 1960, eren l'avantguarda creativa de tota una generació. Una generació que no havia viscut en primera persona la Segona Guerra Mundial, un conflicte que havia estat una cosa dels pares. Tenien urgència per a tallar amb el passat i començar a gaudir de la vida després d'anys grisos de depressió econòmica.
Els mods eren individualistes, hedonistes i provenien de la classe obrera. Treballaven per pagar-se vestits a mida i per passar-ho bé. No ésser com els altres era –és encara– el seu objectiu. La música, la moda, la literatura, l'art i qualsevol expressió artística d'avantguarda eren les seves obsessions principals. Per entendre'ns, eren els 'moderns'. 'Mod' és, en definitiva, l'abreviació d'aquest terme. En aquella època era un moviment en constant canvi, en progrés.
En contraposició, i a grans trets, els rockers dels anys 1960 representaven l'oposició de tot això: immobilisme i decadència. Partint d'una base de ruptura juvenil semblant, amb el temps els rockers dels anys 1950 s'havien convertit en un moviment reaccionari. Aquestes diferències, i el fet que el mod era un moviment en essència anglès (només cal recordar l'ús d'aquesta estètica i la música en la clausura dels Jocs Olímpics de Londres) i el rocker un producte nord-americà, van fer que la rivalitat entre ells derivés en violència.
Són conegudes les batalles d'aquells anys a les platges de Margate, Hastings i Brighton. Batalles en què hi hagué morts.
L'any 1979 s'estrenava 'Quadrophenia', un film ambientat a Londres i Brighton i que feia una interpretació mod d'aquests fets. El film, basat en l'òpera rock de The Who (grup mod per antonomàsia) del mateix nom, va afavorir que ressorgís el moviment a la dècada dels anys 1980 a tot el món. Els mods tornaven a ésser moderns vint anys després i els rockers continuaven entestats en el seu immobilisme. La música de grups com The Jam i una nova estètica mod amb pinzellades punk van influir tota una nova generació.
A la península Ibèrica van sorgir mods a les principals ciutats i grups musicals per tota la geografia. La nostra banda, Brighton 64, n'és un bon exemple. Es va reproduir també la rivalitat entre les dues faccions juvenils. Baralles que van arribar al punt culminant amb la mort d'un rocker a la porta de la mítica sala Rockola de Madrid el 1985.
Avui, aquí i a tot arreu, i cinquanta anys després, les restes de tots dos moviments defensen el passat i reneguen dels seus orígens. S'han posat de moda esdeveniments que mesclen totes dues tendències, festes 'mockers', terme inventat els anys 1960 pel bateria dels Beatles, Ringo Starr. Per sort o per desgràcia, les coses mai no tornaran a ésser com eren.
Albert Gil, escriptor i membre de Brighton 64
Editorial
-
La manera de guanyar importa
Vicent Partal
27.07.2015
-
La fi de Pujol i la fi de la Catalunya autònoma
Vicent Partal
25.07.2015
-
7 contra 155?
Vicent Partal
24.07.2015
-
El 155 o l'evidència de la desesperació
Vicent Partal
23.07.2015
-
Rajoy i els conceptes més elementals
Vicent Partal
22.07.2015
-
Anem a totes
Vicent Partal
21.07.2015
-
Ciutadans contra el(s) valencià(ns)
Vicent Partal
20.07.2015
-
Contra la revolució
Vicent Partal
17.07.2015
-
Les tres explicacions que no entendran mai
Vicent Partal
16.07.2015
-
Setanta-cinc dies per a treballar tots com bojos
Vicent Partal
15.07.2015
-
Bones vibracions…
Vicent Partal
14.07.2015
-
Turbulències, també a Podem
Vicent Partal
13.07.2015
-
Lleida és un gran exemple
Vicent Partal
10.07.2015
-
I ara un parell de preguntes
Vicent Partal
09.07.2015
-
Entre Irlanda i la CUP
Vicent Partal
08.07.2015
-
(In)justícies
Vicent Partal
07.07.2015
-
La democràcia té límits?
Vicent Partal
06.07.2015
-
Persistència per a guanyar
Vicent Partal
05.07.2015
-
Sumar
Vicent Partal
03.07.2015
-
L’embolic d’Iceta amb el 9-N
Vicent Partal
02.07.2015
-
Contra la 'llei mordassa'
Vicent Partal
01.07.2015
-
Europa, en perill
Vicent Partal
30.06.2015
-
A les vostres mans
Vicent Partal
29.06.2015
-
La trampa
Vicent Partal
26.06.2015
-
El retorn de la Generalitat
Vicent Partal
25.06.2015