Opinió
-
Una màfia mediocre i parasitària
Ferran Suay
04.02.2014
-
Camilleri a Barcelona (1): abans
Pau Vidal
03.02.2014
-
Quatre preguntes sobre Ucraïna
Lluís Caelles
01.02.2014
-
The Nationalisms that are to blame
Joan B. Culla
31.01.2014
-
Un full de ruta per a l'audiovisual
Francesc Felipe
29.01.2014
-
Joachim i el reciclatge de llibres
Carlota Torrents
29.01.2014
-
Crida de l'escriptor ucraïnès Iuri Andrukhòvitx als ciutadans europeus
Iuri Andrukhòvitx
28.01.2014
-
Fa setanta-cinc anys, un tret al front
Eugeni Casanova
26.01.2014
-
La desglobalització valenciana: català, zero
Marc Pallarès
25.01.2014
-
'Si ara no tenim de mil gigues en amunt som incapaços de fer res'
Albert Lozano
24.01.2014
-
Siau, Rosell!
Kevin Williams
24.01.2014
-
L'error d'ignorar el factor valencià
Rosanna Cantavella
24.01.2014
-
Farewell, Sandro Rosell, aka “We knew ye all too well, yet not at all”
Kevin Williams
24.01.2014
Jordi Domingo
19.05.2014
Jo no estic crispat, i tu?
Jo no estic crispat ni vull estar-ho. No em dóna la gana d'arribar a cap dels estats d'irritació o d'exasperació que volen que assolim els qui ja tenen decidit que --com a catalans-- no gaudim de sobirania, no podem votar ni ens és legítim d'aspirar, pacíficament i democràtica, a la independència.
No ho faré. No els vull donar aquest gust i, encara menys, l'oportunitat de convertir en veritat allò que és una de les grans mentides que s'han entestat a propagar: que a casa nostra la ciutadania està enfrontada, que les famílies estan barallades i que, de tant en tant, les bufetades se'ns escapen com aquell qui res, cosa que fa perillar seriosament la convivència pacífica.
Perquè aquest és el cas, l'objectiu essencial dels qui defensen la permanència a Espanya. Volen mirar de palesar --davant el món-- la suposada violència soterrada que cova en el fons dels qui aspirem a la independència. Posar falsament de manifest que tot allò que traspua independentisme, pacífic i democràtic, té unes arrels 'per se' violentes que han de convertir qualsevol pretensió secessionista en il·legítima.
Que l'ancestral casta centralista i endogàmica va decidir de no fer cap passa per a donar sortida o aixopluc a les reivindicacions legítimes de la majoria de catalans és clar. I també que amb aquesta actitud va renunciar 'de facto' a tenir un discurs propi que mirés de defensar amb intel·ligència una solució comuna i consensuada. La conseqüència va ser que els qui avui volen la permanència a Espanya es van quedar automàticament sense arguments.
La casta --identificada amb l'estat espanyol-- els va literalment abandonar. No tan sols va menystenir absolutament qualsevol reivindicació catalana, sinó que va creuar el propi Rubicó oposant-se, judicialment i políticament, a un estatut que els catalans havien acceptat. Un Tribunal Constitucional completament il·legítim i desprestigiat els va fer la feina bruta.
Que el moviment independentista és avui transversal i àmpliament majoritari ho sap tothom. També els 'unionistes' i els 'federalistes'. És per això que es neguen a la consulta del 9-N amb tota mena d'objeccions, fins i tot violentant l'argumentari d'experts constitucionalistes o de persones que van participar en la redacció del text constitucional, com ara el senyor Herrero de Miñón.
I quan no hi ha arguments sòlids i democràticament defensables interessa fer pujar, ni que sigui artificialment, el termòmetre de la tensió fins a un límit suficient que provoqui el pànic, la por i, si cal, la 'justificació' d'una intervenció per a la defensa de l'anomenat ordre públic. És una teoria ben sabuda. N'hi ha lamentables exemples històrics, d'això que dic. Doncs bé, ja som aquí.
Quan el ministre Fernández Díaz diu que les famílies catalanes no podem dinar plegades per Nadal per culpa de la tensió que origina el sobiranisme; quan poques setmanes després el senyor Girauta imputa qualsevol responsabilitat d'una hipotètica violència futura a l'ANC; quan ens acusen de nazisme, de manipulació d'infants, de fer por als 'unionistes' i 'federalistes' de manifestar la seva opinió, de pràctica constant de la censura i de tantes altres coses; quan el cantant Loquillo ens parla de les SS alemanyes o un representant públic com el senyor Pere Navarro eleva a categoria una mera anècdota, hom no pot deixar de pensar que es vol, i s'intenta, provocar l'enfrontament obert. I fer, llavors, créixer exponencialment la tensió, com a 'bona' excusa per a justificar qualsevol daltabaix miserable i, així, poder presentar-nos al món com allò que mai no hem estat ni som. Per què qualsevol dels al·ludits no posa l'èmfasi, per exemple, en el pacifisme dels milions de persones que han sortit al carrer els últims Onzes de Setembre? Té més importància una bufetada (sigui certa, o no) que milions de mans agafades, sense cap mena d'incident? La utilització perversa que es farà de qualsevol acte intransigent, per mínim i minoritari que sigui, serà espectacular.
I és aquí on no ens han de trobar. No podem fer passes enrere. Ens hem guanyat un prestigi de moviment pacífic i democràtic que no podem malbaratar.
Evidentment, ens cal persistir en el nostre objectiu irrenunciable. Ens cal ser ferms, contundents i valents, però no podem caure en cap mena de provocació. Ja els agradaria. I és per això que jo no estic crispat, ni vull estar-ho. I tu?
Editorial
-
La manera de guanyar importa
Vicent Partal
27.07.2015
-
La fi de Pujol i la fi de la Catalunya autònoma
Vicent Partal
25.07.2015
-
7 contra 155?
Vicent Partal
24.07.2015
-
El 155 o l'evidència de la desesperació
Vicent Partal
23.07.2015
-
Rajoy i els conceptes més elementals
Vicent Partal
22.07.2015
-
Anem a totes
Vicent Partal
21.07.2015
-
Ciutadans contra el(s) valencià(ns)
Vicent Partal
20.07.2015
-
Contra la revolució
Vicent Partal
17.07.2015
-
Les tres explicacions que no entendran mai
Vicent Partal
16.07.2015
-
Setanta-cinc dies per a treballar tots com bojos
Vicent Partal
15.07.2015
-
Bones vibracions…
Vicent Partal
14.07.2015
-
Turbulències, també a Podem
Vicent Partal
13.07.2015
-
Lleida és un gran exemple
Vicent Partal
10.07.2015
-
I ara un parell de preguntes
Vicent Partal
09.07.2015
-
Entre Irlanda i la CUP
Vicent Partal
08.07.2015
-
(In)justícies
Vicent Partal
07.07.2015
-
La democràcia té límits?
Vicent Partal
06.07.2015
-
Persistència per a guanyar
Vicent Partal
05.07.2015
-
Sumar
Vicent Partal
03.07.2015
-
L’embolic d’Iceta amb el 9-N
Vicent Partal
02.07.2015
-
Contra la 'llei mordassa'
Vicent Partal
01.07.2015
-
Europa, en perill
Vicent Partal
30.06.2015
-
A les vostres mans
Vicent Partal
29.06.2015
-
La trampa
Vicent Partal
26.06.2015
-
El retorn de la Generalitat
Vicent Partal
25.06.2015