Opinió
-
La corrupció és el sistema
Xavier Montanyà
04.03.2011
-
Àngels de la guarda
Marta Rojals
28.02.2011
-
Una sentència històrica
Xavier Montanyà
24.02.2011
-
El retrat de Dorian Gray
Xavier Montanyà
17.02.2011
-
Democràcia
Xavier Montanyà
09.02.2011
-
La finca dels Gómez a l’Àfrica
Xavier Montanyà
01.02.2011
-
L’encant de la mosquitera
Xavier Montanyà
27.01.2011
-
El gran salt endavant, de la barra
Xavier Montanyà
19.01.2011
-
Reivindicació de Salvat-Papasseit
Xavier Montanyà
12.01.2011
-
De Madí a Cuní
Xavier Montanyà
24.12.2010
-
Xavier Vinader i la immodèlica transició
Xavier Montanyà
16.12.2010
-
El carrer era seu, el cel és d’ells
Xavier Montanyà
09.12.2010
-
L'estat de la fava encantada
Xavier Montanyà
01.12.2010
Xavier Montanyà
25.03.2008
El rei de les tenebres, a Montserrat
Rodolfo Martin Villa va assistir al funeral de l’abad emèrit Cassià Maria Just a Montserrat. La gran majoria afectada per la modèlica amnèsia transicional pot interpretar el gest com un acte de bona voluntat, sincer i honorable. Jo estic convençut que els mots “Martin Villa” i “sinceritat” o “bona voluntat” es repelen entre sí, violentament, de manera que és impossible fer-los compartir frase. Per això m’he sentit profundament consolat amb la imatge. Atès que, gràcies a la complicitat dels antifranquistes oficials, se’ns ha negat el coneixement en profunditat de molts punts foscos del postfranquisme, i que la Llei d’Amnistia ha garantit la total impunitat jurídica als sequaços del dictador, em conformo amb l’aparició de petites revelacions com aquesta. Són senyals espontanis que convoquen al recolliment. QRodolfo Martín Villa va assistir al funeral de l'abat emèrit Cassià Maria Just a Montserrat. La gran majoria afectada per la modèlica amnèsia transicional pot interpretar el gest com un acte de bona voluntat, sincer i honorable. Jo estic convençut que els termes 'Martín Villa' i 'sinceritat' o 'bona voluntat' es repel·leixen, violentament, de manera que és impossible de fer-los compartir frase. Per això m'he sentit profundament consolat amb la imatge. Com que, gràcies a la complicitat dels antifranquistes oficials, se'ns 'ha negat el coneixement en profunditat de molts punts foscos del postfranquisme, i que la llei d'amnistia ha garantit la total impunitat jurídica als sequaços del dictador, em conformo amb l'aparició de petites revelacions com aquesta. Són senyals espontanis que convoquen al recolliment. Quina relació secreta va haver-hi entre el darrer governador civil de la Barcelona franquista (74-75), posterior ministre de Governació (76-79), i el pare abat d'un monestir amb fama de refugi antifranquista? Sexual, no ho crec. Religiosa, tampoc. Política, ben segur. Quins cromos es van canviar el pare abat i el màxim responsable dels afers més obscurs de la repressió d'aquells anys? Només ells ho saben. Ells i la Moreneta. Nosaltres mai no ho sabrem. Ara, alguna cosa devia agrair-li el bon Rodolfo a l'abat, perquè, fa uns quants anys, la Fundació Endesa, per ell presidida, va sufragar la il·luminació de la basílica.
Fa uns quants anys, en un 'Mail Obert' titulat “El bon Rodolfo”, ja em vaig estendre sobre la vida i miracles del rei de les tenebres. No em repetiré. Em revolta que la nostra societat, els nostres polítics, els nostres mitjans de comunicació, els nostres religiosos, hagin oblidat que Martín Villa té les mans tacades de sang i que, en un procés de democratització normal, hauria d'haver estat jutjat per la seva responsabilitat en afers tan obscurs com, per exemple, Vitòria o el Cas Scala. Sobre aquest últim, l'editorial Virus acaba de publicar l'interessant testimoni de Xavier Cañadas Gascón, un dels acusats de l'atemptat, que va complir vuit anys de presó, del 1978 al 1986. 'El Caso Scala. Terrorismo de estado y algo más' és un complement en primera persona de la versió que en dóna Luis Andrés Edo a 'La CNT en la encrucijada' (Flor del Viento, 2006). El llibre de Cañadas és una denúncia del possible muntatge policíac, dirigit per Martín Villa, que va ocasionar la criminalització del moviment llibertari i, de retruc, el principi del seu enfonsament. Resulta molt eloqüent la connivència amb la versió policíaca dels grans mitjans i el silenci de la majoria dels polítics d'esquerres. És la base del pacte de la transició: els franquistes extirpen allò que no els interessa, ni a ells ni als nord-americans, i els antifranquistes oficials callen. Fins avui. Els franquistes van aconseguir la impunitat jurídica, és cert, però, enlloc no consta escrit que hagin de tenir la impunitat política, ni que no es puguin investigar els fets ni denunciar-ne públicament les responsabilitats. Per què no ho fem, doncs? La imatge d'un Martín Villa capcot davant el pare abat de cos present i la Moreneta presidint l'escena segella la porta d'entrada d'un laberint més terrorífic que el del 'Nom de la Rosa'.
Però hi ha, sortosament, qui no s'ho pren amb tanta submissió. No obstant els pactes transicionals, els bascos han inaugurat un procediment molt lloable contra la impunitat política. El Parlament d'Euskadi ha nomenat una comissió especial que investiga els fets del 3 de març de 1976 a Vitòria: cinc obrers morts a trets de la policia i cent ferits en la dissolució d'una assemblea en una església. Propòsit: establir la responsabilitat dels fets. Ja han demanat la compareixença de Manuel Fraga, ministre de Governació, i pensen demanar, també, la de Martín Villa, ministre de Relacions Sindicals. De fet, Rodolfo va substituir Fraga a Governació, quatre mesos després. Res no és casual. La iniciativa del Parlament d'Euskadi és un important precedent, que els honora. D'això, se'n diu rigor democràtic. Aquí és impossible d'imaginar.
Editorial
-
La manera de guanyar importa
Vicent Partal
27.07.2015
-
La fi de Pujol i la fi de la Catalunya autònoma
Vicent Partal
25.07.2015
-
7 contra 155?
Vicent Partal
24.07.2015
-
El 155 o l'evidència de la desesperació
Vicent Partal
23.07.2015
-
Rajoy i els conceptes més elementals
Vicent Partal
22.07.2015
-
Anem a totes
Vicent Partal
21.07.2015
-
Ciutadans contra el(s) valencià(ns)
Vicent Partal
20.07.2015
-
Contra la revolució
Vicent Partal
17.07.2015
-
Les tres explicacions que no entendran mai
Vicent Partal
16.07.2015
-
Setanta-cinc dies per a treballar tots com bojos
Vicent Partal
15.07.2015
-
Bones vibracions…
Vicent Partal
14.07.2015
-
Turbulències, també a Podem
Vicent Partal
13.07.2015
-
Lleida és un gran exemple
Vicent Partal
10.07.2015
-
I ara un parell de preguntes
Vicent Partal
09.07.2015
-
Entre Irlanda i la CUP
Vicent Partal
08.07.2015
-
(In)justícies
Vicent Partal
07.07.2015
-
La democràcia té límits?
Vicent Partal
06.07.2015
-
Persistència per a guanyar
Vicent Partal
05.07.2015
-
Sumar
Vicent Partal
03.07.2015
-
L’embolic d’Iceta amb el 9-N
Vicent Partal
02.07.2015
-
Contra la 'llei mordassa'
Vicent Partal
01.07.2015
-
Europa, en perill
Vicent Partal
30.06.2015
-
A les vostres mans
Vicent Partal
29.06.2015
-
La trampa
Vicent Partal
26.06.2015
-
El retorn de la Generalitat
Vicent Partal
25.06.2015