Opinió
-
Mira mama: sense PSC!
Andreu Barnils
11.11.2012
-
El fil roig, la unitat popular
Xavier Montanyà
08.11.2012
-
L'amenaça fantasma
Marta Rojals
05.11.2012
-
La revolta dels xarnegos (i II)
Andreu Barnils
04.11.2012
-
Més trist és demanar
Marta Rojals
29.10.2012
-
La revolta dels xarnegos
Andreu Barnils
28.10.2012
-
La venjança
Marta Rojals
22.10.2012
-
Mira mama: sense bancs!
Andreu Barnils
21.10.2012
-
Minut i resultat
Marta Rojals
15.10.2012
-
Mama, por
Marta Rojals
08.10.2012
-
‘Es ven’
Marta Rojals
01.10.2012
-
Òptica i optometria
Marta Rojals
24.09.2012
-
‘Suficie qué é?’
Marta Rojals
17.09.2012
Xavier Montanyà
09.11.2010
Santa i Catalana Hòstia
Aquells dies es van viure coses extraordinàries a la Ciutat Comtal. Franco va arribar de Madrid per mar, com els romans i els grecs. Quan el Miguel de Cervantes va entrar a port, amb un orgullós i desafiant generalíssim enravenat al pont, van fer tancar tots els bars fins que no arribés al Palau de Pedralbes. Els treballadors –aleshores, productors– van tenir un dia de vacances pagades, que havien de destinar a col·locar-se als llocs del recorregut del cabdill màxim que els havia assignat l'autoritat. Així es posava en escena una cosa que els agradava molt: el 'loor de multitudes'. Hi havia banderes vaticanes a tots els balcons, confessionaris pels carrers i sinistres processons de capellans que anaven casa per casa a donar la comunió als malalts. Van arribar cardenals, bisbes, capellans i monges de tot arreu del món. El cardenal Tedeschini entrà amb tren per Port Bou i va ser aclamat pels catalans, a totes les estacions i 'apeaderos'. Barcelona el va rebre amb els màxims honors militars. Va recórrer la ciutat amb cotxe descobert, com Eva Perón, o Hitler a Nuremberg.
Infinites van ser les coses extraordinàries que es van viure. Vam acollir la primera reunió de xinesos catòlics a l'exili. D'ultramar van arribar noranta-cinc uruguaians amb dues tones de farina per a fer milions d'hòsties. Un bisbe del Brasil ens va portar encens brasiler. A l'estadi de Montjuïc, s'hi van instal·lar vint-i-un altar per a l'ordenació simultània de vuit-cents vint sacerdots. Guillermo Diaz-Plaja va obtenir 'la Espiga de Oro' pel poema 'Vencedor de la muerte', i Josep Maria López-Picó, l'Espiga de Plata' per 'Presència i triomf de l'Eucaristia', en català. L'Orfeó va fer un concert i com a cloenda va cantar el credo de la ‘Missa del papa Marcel’ de Palestrina. Fanatisme i fervor, espanyolisme i catalanitat franquista. La Moreneta vetllava per nosaltres des d'allà dalt, el seu niu d'àligues, com va dir Modrego, el purpurat.
L'instant sagrat va ser el diumenge 1 de juny, dit de Pentecosta, en presència del 'Caudillo', que presidia la desfilada per la Diagonal, que en aquells temps era la seva avinguda, la del Generalísimo. De les capçades dels plataners va sorgir la veueta feble i encisadora del papa Pius XII, com si Déu mateix ens parlés, des del cel, en la llengua de l'imperi: 'España ha tenido el alto honor, justo reconocimento a su catolicismo íntegro, recio, profundo y apostólico, de dar hospitalidad a esta magna asamblea'.
Aquestes coses extraordinàries passaven quan corria el mes de maig del 1952. Barcelona celebrava el Congrés Eucarístic. Per uns quants dies, l'antiga ciutat rebel va ser la capital del règim, i la capital catòlica del món. El Vaticà demostrava el seu suport universal, no pas incondicional, a Franco, cosa que, a ell, li anava a meravella perquè eren temps d'aïllament internacional.
Un any després va venir la contrapartida –el dret de cuixa papal. El nacionalcatolicisme quallava com a ideologia oficial de l'estat, amb la signatura del concordat, un pacte de privilegis per a l'església catòlica i el seu monopoli educatiu tan generosament subvencionat.
El coàgul encara batega –el pacte es va renovar el 1979.
Tota aquesta panòplia tenia sentit en l'univers totalitari del nacional-catolicisme. Comunió o comunisme. En va ser l'essència i el súmmum. És imprescindible per a entendre aquella societat i el nostre règim fundacional.
La recent visita de Benet XVI també deu ser imprescindible per a entendre aquesta societat i aquest règim, dit laic i democràtic. Però avui els organitzadors han modernitzat l'estil i la forma dels actes. I la indumentària de les autoritats –per comptes de NODO, tenim 'la nostra'.
En el sagrat moment de l'elevació de la Santa Hòstia Catalana, demanem-nos, doncs, germans en Crist: Per què ha vingut, el papa? Per què ha vingut ara? Per què ha vingut ara, a Barcelona? A repartir hòsties i prou? A dir-nos que no siguem tan descreguts com els nostres avis de la República? Perdoneu-nos, Senyor, els nostres deutes com nosaltres perdonem els nostres deutors? O per què la família que resa unida, resta unida i ha de ser governada unida? Les paraules en català del papa volen dir que, si no pequem, serem independents en el més enllà? Catalunya serà cristiana o no serà, germans. Aquests no regalen mai res. Ai, Santa i Catalana Hòstia.
Editorial
-
La manera de guanyar importa
Vicent Partal
27.07.2015
-
La fi de Pujol i la fi de la Catalunya autònoma
Vicent Partal
25.07.2015
-
7 contra 155?
Vicent Partal
24.07.2015
-
El 155 o l'evidència de la desesperació
Vicent Partal
23.07.2015
-
Rajoy i els conceptes més elementals
Vicent Partal
22.07.2015
-
Anem a totes
Vicent Partal
21.07.2015
-
Ciutadans contra el(s) valencià(ns)
Vicent Partal
20.07.2015
-
Contra la revolució
Vicent Partal
17.07.2015
-
Les tres explicacions que no entendran mai
Vicent Partal
16.07.2015
-
Setanta-cinc dies per a treballar tots com bojos
Vicent Partal
15.07.2015
-
Bones vibracions…
Vicent Partal
14.07.2015
-
Turbulències, també a Podem
Vicent Partal
13.07.2015
-
Lleida és un gran exemple
Vicent Partal
10.07.2015
-
I ara un parell de preguntes
Vicent Partal
09.07.2015
-
Entre Irlanda i la CUP
Vicent Partal
08.07.2015
-
(In)justícies
Vicent Partal
07.07.2015
-
La democràcia té límits?
Vicent Partal
06.07.2015
-
Persistència per a guanyar
Vicent Partal
05.07.2015
-
Sumar
Vicent Partal
03.07.2015
-
L’embolic d’Iceta amb el 9-N
Vicent Partal
02.07.2015
-
Contra la 'llei mordassa'
Vicent Partal
01.07.2015
-
Europa, en perill
Vicent Partal
30.06.2015
-
A les vostres mans
Vicent Partal
29.06.2015
-
La trampa
Vicent Partal
26.06.2015
-
El retorn de la Generalitat
Vicent Partal
25.06.2015