Opinió
-
Mireu el Sàhara
Vicent Partal
29.10.2010
-
La llengua de tots nosaltres
Vicent Partal
28.10.2010
-
Ara va de bo
Vicent Partal
26.10.2010
-
La responsabilitat d'Obama
Vicent Partal
25.10.2010
-
L'avar
Vicent Partal
22.10.2010
-
Zapatero com MacArthur
Vicent Partal
21.10.2010
-
Ens diran que no, que no i mil voltes que no
Vicent Partal
19.10.2010
-
L'entrevista
Vicent Partal
18.10.2010
-
Spain is different
Vicent Partal
15.10.2010
-
Xile: llums i ombres
Vicent Partal
14.10.2010
-
Espanya es va fent petita
Vicent Partal
12.10.2010
-
Sorpresa al Parterre
Vicent Partal
11.10.2010
-
És impossible
Vicent Partal
08.10.2010
Vicent Partal
04.10.2011
Amb la mirada a les corts espanyoles
El 20 de novembre propvinent pot ser la fi d'una notable anomalia històrica, que ha deixat el valencianisme polític sense representació en l'estat des del temps de la República. Amb les enquestes a la mà la coalició Compromís té ara una oportunitat clara, segurament immillorable, però la partida no s'ha guanyat encara.
Compromís fou la gran sorpresa de les eleccions valencianes, car ultrapassà sense dificultat la barrera del cinc per cent i féu la campanada en la mateixa ciutat de València amb un deu per cent dels vots, que tothom coincideix a dir que podrien haver estat més, sense el pes de la llosa que no en traurien quasi cap.
Compromís, de la mà d'Enric Morera, ha demostrat una notable capacitat per a acomodar al seu si projectes polítics molt diferents, especialment els del Bloc i d'Iniciativa i per a construir a partir d'aquesta pluralitat un discurs que ha fet impacte en la societat valenciana. Persones com la diputada Mònica Oltra han esdevingut autèntiques capdavanteres de l'oposició al PP, en el moment més dòcil i desganat d'un partit socialista valencià generalment anèmic.
Cal esperar que aquesta tendència continue i que el dia vint de novembre la circumscripció de València porte una pluralitat de diputats de l'esquerra (les enquestes donen també un diputat a Esquerra Unida), més avinguda amb la realitat social que no el monolític i repetitiu PP-PSOE que ens ha tocat de viure fins ara.
Esquerra Unida segurament que es beneficiarà de l'augment general de vot que aquesta força espera obtenir a tot l'estat. Ara, cal que Compromís encerte bé la campanya. No es pot permetre fallar just en aquest moment.
I per això haurà de passar pàgina ràpidament al complicat procés d'elecció de candidats que l'ha desgastat més que no l'ha impulsat. Sobretot per la polèmica respecte de la relació amb Equo, que és molt possible que no traga, tot sol, cap representant al congrés, però que hi acabara figurant des de dues organitzacions del nostre país, Iniciativa per Catalunya i Compromís.
La rocambolesca designació de Joan Baldoví com a candidat en detriment de l'independent Diego Gómez també ha despertat una certa inquietud. En primer lloc, perquè durant anys el nacionalisme polític s'ha queixat de la nul·la implicació del primer en el nacionalisme cultural i cívic. Damunt, sembla contradictori que quan un representant molt popular i reconegut del nacionalisme cívic s'avé a reforçar el projecte polític aquest acabe bandejant-lo i deixant-lo fora de la llista a que l'havia convocat. Més encara quan Gómez obria l'espectre de Compromís i n'eixamplava clarament la base social.
Esperem, en tot cas, que no falten uns pocs vots per a posar fi a l'anomalia històrica i que Joan Baldoví siga el successor d'aquell Vicent Marco Miranda que el 1936 fou elegit diputat per Esquerra Valenciana --i que, per cert, es va integrar al grup d'Esquerra Republicana de Catalunya a les corts espanyoles.
Mail Obert
-
La ignorància del rei
Oriol Izquierdo
27.07.2015
-
Parla amb la teva àvia (i II)
Andreu Barnils
26.07.2015
-
Sean Scully a Santa Cecília de Montserrat
Mercè Ibarz
25.07.2015
-
L'exemple de la ILP per l'habitatge: desobeir i avançar junts
Bel Zaballa
24.07.2015
-
No és ignorància: és cinisme i mala fe
Pere Cardús
23.07.2015
-
L'escepticisme jacobí lleument esquerdat
Joan-Lluís Lluís
22.07.2015
-
Peix al cove ‘reloaded’
Marta Rojals
21.07.2015
-
A Grècia, dos assassinats
Andreu Barnils
19.07.2015
-
La llista independentista: un artefacte imbatible?
Pere Cardús
16.07.2015
-
La meva llista civil per la independència
Bel Zaballa
15.07.2015
-
#cimeraindepe, minut i resultat
Marta Rojals
14.07.2015
-
Ara és l’Hora: la candidatura del sí-sí
Oriol Izquierdo
13.07.2015
-
Amb sense president
Andreu Barnils
12.07.2015
-
Fills de l’exili, de les migracions, de l’educació
Mercè Ibarz
11.07.2015
-
Si #TV3noemrepresenta, qui ho farà?
Marta Rojals
07.07.2015
-
Lluís Llach, el Camp Nou i una fam de trenta anys
Joan-Lluís Lluís
06.07.2015
-
Joan Herrera, al divan (II)
Andreu Barnils
05.07.2015
-
Salvador Iborra, no és cosa nostra
Roger Cassany
04.07.2015
-
La llista electoral que pot passar la prova de l'ànec
Pere Cardús
02.07.2015
-
Orwell 2.0, o digues-me què cliques i et diré qui ets
Bel Zaballa
01.07.2015
-
'Indepe' amb mar de fons
Marta Rojals
30.06.2015
-
La resposta
Oriol Izquierdo
29.06.2015
-
Joan Herrera, al divan
Andreu Barnils
28.06.2015
-
40 anys de tot allò, 30 d’això
Mercè Ibarz
27.06.2015
-
El mètode per a sumar els 'sí se puede' a la independència
Pere Cardús
25.06.2015