Opinió
-
El fracàs català
Vicent Partal
29.08.2012
-
Mas se la juga, no anant a la manifestació
Vicent Partal
28.08.2012
-
Una coalició per a fer què?
Vicent Partal
27.08.2012
-
L'amenaça més còmica
Vicent Partal
25.08.2012
-
Onze de Setembre: els límits de la unitat
Vicent Partal
21.08.2012
-
Ha d'anar Mas a la manifestació de l'Onze de Setembre?
Vicent Partal
20.08.2012
-
Assange no és Pinochet i la Gran Bretanya té un gros problema
Vicent Partal
16.08.2012
-
Com si fóssem escocesos
Vicent Partal
13.08.2012
-
Una certa Barcelona comença a tenir por
Vicent Partal
11.08.2012
-
La diferència entre pacte fiscal i independència és la mateixa que entre política i història
Vicent Partal
10.08.2012
-
Un Onze de Setembre únic
Vicent Partal
09.08.2012
-
El perill alemany
Vicent Partal
08.08.2012
-
Guanyar fent trampa
Vicent Partal
07.08.2012
Vicent Partal
29.02.2012
Una xiqueta que és un país
Els fets són coneguts: d'una manera totalment arbitrària i injustificada la policia espanyola va detenir i interrogar la filla del Síndic de Compromís, una menor d'edat. I la mateixa policia va filtrar a l'entorn de l'alcaldessa informacions falses per tal que el PP i la seua pudenta claca mediàtica pogueren vomitar tot seguit l'odi que senten i insultar a plaer la xiqueta i els seus pares, ciutadans honorables tots tres.
Els uniformats i els seus caps polítics han hagut de violar tot un seguit de lleis perquè això haja pogut passar, i espere que les denúncies presentades contra ells així ho ratifiquen i els culpables paguen pel mal que han fet. Ho espere, però he de dir que no hi confie gens –potser perquè encara és fresc el record del lamentable espectacle judicial al voltant de Francisco Camps.
Al País Valencià fa dècades que les lleis de la democràcia més elementals són per a una bona part de la població una simple fantasia. Això, ho sabem de sobres tots els qui en patim, i també els qui ho callen. Els fets que motiven aquest text en són una prova més. Una prova especialment estremidora, això sí, perquè afecta el màxim representant institucional del tercer partit polític del país i perquè em tem molt que fent això que han fet, els uniformats i els qui no porten l'uniforme ens han volgut amenaçar, una vegada més, a tots. Si, un home públic, diputat electe, el poden fer passar per això, per on no farien passar els altres?
Durant dècades ells –per dir-ho a la manera de Joan Fuster– han amenaçat i manipulat impunement, han agredit i fet callar, han posat bombes que ningú mai no ha investigat i, en canvi, han perseguit pintades com si els colors mataren. Els mateixos que han pretès dir durant anys i panys qui és valencià i qui no. Els mateixos que ens han arrabassat gent noble, el doctor Sanchis Guarner o Guillem Agulló, per dir dos noms ben diferents i tan iguals alhora.
Però, desconcertats, ara comencen a adonar-se'n que ni així, que ni amb tantes facilitats no han pogut atuir-nos. No han pogut impedir que el país dels valencians renasca i continue reivindicant-se. I no han pogut continuar amagant la seua bacanal de censura, d'hipocresia i de corrupció mentre veuen, alarmats i carregats de nervis, com l'enemic de la indecència, aquell qui consideraven derrotat, torna a encarnar-se en una nova generació, en els mateixos carrers, en les mateixes ciutats.
El règim trontolla i deu ser per això que perd els nervis i que traspassa uns límits que cap europeu ni gosaria imaginar-se que es poguessen traspassar en una democràcia. Sense adonar-se, emperò, que al darrere d'aquella xiqueta, d'una xiqueta que avui és un país sencer, som molts els ciutadans que ens hem posat dempeus.
Mail Obert
-
La ignorància del rei
Oriol Izquierdo
27.07.2015
-
Parla amb la teva àvia (i II)
Andreu Barnils
26.07.2015
-
Sean Scully a Santa Cecília de Montserrat
Mercè Ibarz
25.07.2015
-
L'exemple de la ILP per l'habitatge: desobeir i avançar junts
Bel Zaballa
24.07.2015
-
No és ignorància: és cinisme i mala fe
Pere Cardús
23.07.2015
-
L'escepticisme jacobí lleument esquerdat
Joan-Lluís Lluís
22.07.2015
-
Peix al cove ‘reloaded’
Marta Rojals
21.07.2015
-
A Grècia, dos assassinats
Andreu Barnils
19.07.2015
-
La llista independentista: un artefacte imbatible?
Pere Cardús
16.07.2015
-
La meva llista civil per la independència
Bel Zaballa
15.07.2015
-
#cimeraindepe, minut i resultat
Marta Rojals
14.07.2015
-
Ara és l’Hora: la candidatura del sí-sí
Oriol Izquierdo
13.07.2015
-
Amb sense president
Andreu Barnils
12.07.2015
-
Fills de l’exili, de les migracions, de l’educació
Mercè Ibarz
11.07.2015
-
Si #TV3noemrepresenta, qui ho farà?
Marta Rojals
07.07.2015
-
Lluís Llach, el Camp Nou i una fam de trenta anys
Joan-Lluís Lluís
06.07.2015
-
Joan Herrera, al divan (II)
Andreu Barnils
05.07.2015
-
Salvador Iborra, no és cosa nostra
Roger Cassany
04.07.2015
-
La llista electoral que pot passar la prova de l'ànec
Pere Cardús
02.07.2015
-
Orwell 2.0, o digues-me què cliques i et diré qui ets
Bel Zaballa
01.07.2015
-
'Indepe' amb mar de fons
Marta Rojals
30.06.2015
-
La resposta
Oriol Izquierdo
29.06.2015
-
Joan Herrera, al divan
Andreu Barnils
28.06.2015
-
40 anys de tot allò, 30 d’això
Mercè Ibarz
27.06.2015
-
El mètode per a sumar els 'sí se puede' a la independència
Pere Cardús
25.06.2015