Opinió
-
CiU i Esquerra més forts
Vicent Partal
09.05.2006
-
Una papereta única
Vicent Partal
08.05.2006
-
Quanta gent d'Iniciativa i de CiU vol el no ?
Vicent Partal
03.05.2006
-
Passos cap al no
Vicent Partal
02.05.2006
-
El silenci de Camps
Vicent Partal
28.04.2006
-
Encara tenim temps
Vicent Partal
26.04.2006
-
I el país s'ho va mirant
Vicent Partal
21.04.2006
-
Maghnia
Vicent Partal
07.04.2006
-
Maragall fa números
Vicent Partal
06.04.2006
-
La via basca i la via espanyola
Vicent Partal
05.04.2006
-
Marbella com a precedent
Vicent Partal
04.04.2006
-
Mirant cap a Brussel·les
Vicent Partal
03.04.2006
-
Continuem atents a la pantalla
Vicent Partal
31.03.2006
Vicent Partal
09.12.2004
Ciència i democràcia
Passa una cosa curiosa, en el debat sobre el 'valencià'. Com que ara la Generalitat Valenciana sap que no té cap raó filològica i que ni tan sols podria guanyar una hipotètica batalla jurídica, ha decidit de contratacar amb l'argument de la ‘democràcia'. Diu que la ciència no pot estar per damunt de la democràcia o que la cosa important no és pas el component científic i filològic, sinó l'opinió pública. Fins i tot hi ha qui proposa un referèndum demanant al poble quina llengua parla (curiosa iniciativa, provinent d'un partit que va aprovar una llei, la legislatura passada, prohibint la convocatòria de referèndums).
Curiosament la tàctica que ha començat a usar la Generalitat Valenciana és calcada de la que als Estats Units apliquen els grups neoconservadors per atacar Darwin i reivindicar el creacionisme. Ja no diuen que científicament Darwin no té raó. Ja ho saben que no poden dir-ho. Ara afirmen que la ciència és un àmbit en què caben arguments basats en creences i opinions, i desestimen que els fets contrastables i repetibles siguen la base de l'experiència científica. Curiosa coincidència, no?
Fa uns quants dies, quan vàrem rebre a la redacció de VilaWeb un correu de la Generalitat Valenciana criticant l'aclariment sobre la nostra llengua fet a Europa, em va cridar molt l'atenció que el president Camps diguera, per escrit, que la discussió no era filològica ni científica. De primer vaig pensar que això implicava un reconeixement de la unitat de la llengua. Que el president ja acceptava que 'científicament' no hi havia discussió possible. Però més tard vaig rellegir-lo i em va sonar diferent. Allò que ara crec que diu és que no és important l'opinió científica. O que cap opinió científica no té valor, si la població creu una altra cosa..., o la hi fan creure. A partir d'ací em va venir al cap la situació d’Ohio (sí, justet a Ohio...), on els neoconservadors han aconseguit que s'ensenye a les escoles una versió moderna i més complexa del creacionisme, al costat de la teoria de l'evolució. I ho han aconseguit no pas discutint Darwin, que era un camí que menava de cap contra la paret, sinó afirmant que els sentiments de molta gent són contraris a Darwin i que, com que hi ha un discurs alternatiu al del gran científic, no ensenyar-lo és condicionar la formació dels xiquets. Que el discurs en qüestió siga indemostrable, segons ells, no l'invalida, perquè com a construcció teòrica 'existeix i té seguidors'.
Aquesta nova visió de la ciència que esbossen els ‘neocons’ d’Ohio, o de València, és un tomb perillosíssim, i caldria que la comunitat científica i la societat hi posaren l'ull amb atenció. Perquè l'objectiu és ben clar: no es tracta sinó de sembrar el dubte sobre uns mètodes de treball i una forma de conèixer que han canviat el món i que sovint són una barrera infranquejable per als partidaris de l'obscurantisme. I es tracta de sembrar el dubte sobre el mètode científic precisament per a manipular més i millor l'opinió pública.
Mail Obert
-
La ignorància del rei
Oriol Izquierdo
27.07.2015
-
Parla amb la teva àvia (i II)
Andreu Barnils
26.07.2015
-
Sean Scully a Santa Cecília de Montserrat
Mercè Ibarz
25.07.2015
-
L'exemple de la ILP per l'habitatge: desobeir i avançar junts
Bel Zaballa
24.07.2015
-
No és ignorància: és cinisme i mala fe
Pere Cardús
23.07.2015
-
L'escepticisme jacobí lleument esquerdat
Joan-Lluís Lluís
22.07.2015
-
Peix al cove ‘reloaded’
Marta Rojals
21.07.2015
-
A Grècia, dos assassinats
Andreu Barnils
19.07.2015
-
La llista independentista: un artefacte imbatible?
Pere Cardús
16.07.2015
-
La meva llista civil per la independència
Bel Zaballa
15.07.2015
-
#cimeraindepe, minut i resultat
Marta Rojals
14.07.2015
-
Ara és l’Hora: la candidatura del sí-sí
Oriol Izquierdo
13.07.2015
-
Amb sense president
Andreu Barnils
12.07.2015
-
Fills de l’exili, de les migracions, de l’educació
Mercè Ibarz
11.07.2015
-
Si #TV3noemrepresenta, qui ho farà?
Marta Rojals
07.07.2015
-
Lluís Llach, el Camp Nou i una fam de trenta anys
Joan-Lluís Lluís
06.07.2015
-
Joan Herrera, al divan (II)
Andreu Barnils
05.07.2015
-
Salvador Iborra, no és cosa nostra
Roger Cassany
04.07.2015
-
La llista electoral que pot passar la prova de l'ànec
Pere Cardús
02.07.2015
-
Orwell 2.0, o digues-me què cliques i et diré qui ets
Bel Zaballa
01.07.2015
-
'Indepe' amb mar de fons
Marta Rojals
30.06.2015
-
La resposta
Oriol Izquierdo
29.06.2015
-
Joan Herrera, al divan
Andreu Barnils
28.06.2015
-
40 anys de tot allò, 30 d’això
Mercè Ibarz
27.06.2015
-
El mètode per a sumar els 'sí se puede' a la independència
Pere Cardús
25.06.2015