Opinió
-
Maria Folch: 'Ens haurem tret de sobre Berlusconi quan es mora'
Maria Folch
26.02.2013
-
Neelie Kroes: Per un ciberespai lliure i segur
Neelie Kroes
23.02.2013
-
Antonio Franco: Egunkaria no és una qüestió de periodistes
Antonio Franco
20.02.2013
-
Joan Ribó: 'El que ha passat a Mallorca és un joc de xiquets comparat amb el que s'ha fet ací en València'
Joan Ribó
20.02.2013
-
Retalli'm el sou, senyor Mas (-Colell)
Lluís de Yzaguirre
18.02.2013
-
#16F: aturem la guerra (immobiliària)
David Fernàndez
16.02.2013
-
Octavi Monsonís: 'La sensació de viure en un estat feixista era total'
Octavi Monsonís
15.02.2013
-
Pau Alabajos: La Primavera Valenciana va marcar un precedent: no ens deixarem aixafar mai més
Pau Alabajos
15.02.2013
-
Biel Mesquida: Els sacrificats de Calvià
Biel Mesquida
13.02.2013
-
Rafa Xambó: Els qui han enfonsat RTVV es queden als seus llocs de treball
Rafa Xambó
09.02.2013
-
Ernest Benach: No hi ha remei, no hi ha cap solució que no passi per la independència
Ernest Benach
09.02.2013
-
La llengua (oficial) de l'1%
Marçal Girbau
07.02.2013
-
La lenga (oficiala) d’1%
Marçal Girbau
07.02.2013
Lluís de Yzaguirre
31.05.2013
El realisme del senyor Toni Soler
El senyor Toni Soler, que només sol fer papers galdosos quan ho exigeix el guió de 'Polònia', ens va sorprendre diumenge a l'Ara amb una càrrega frontal contra els qui formulem que de cap manera la república catalana no pot perpetuar la trampa de la cooficialitat lingüística. S'ha permès, amb condescendència de pontífex, de titllar-nos d'irresponsables i presentar-nos com a poc democràtics.
Abans de prevenir la gent de bona fe que poguessin donar-li crèdit, he de recordar que m'he definit clarament en favor de donar al castellà la màxima rellevància (03.11.2012, Les llengües de la República catalana) i en contra de l'aberració de la cooficialitat (21.11.2012, República indígena, bolxevic o ELA).
La diatriba del senyor Toni Soler consisteix primer a desqualificar l'oficialitat única del català; després, amb l'exemple dels països nòrdics, a desautoritzar l'opció de donar al castellà un paper preferent sense fer-lo oficial i, finalment, a acabar barrejant-hi les majories. I no té el valor de dir la paraula maleïda: és a dir, que està a favor d'aquest esguerro universalment únic de la cooficialitat, que, preferint-se al terme més simple i flexible d'oficialitat, obre la porta al sabotatge permanent contra l'enfortiment del català.
El senyor Toni Soler es permet la lleugeresa de titllar d'arguments que no tenen res a veure amb la realitat justament els que són fruit d'analitzar i entendre com hem arribat a la realitat actual de decadència del català i on ens durà continuar el mateix declivi. Potser vol dir que no és realista esperar la supervivència del català, però que tant li fa...
Però encara és més greu l'error de pensar que tots els castellanoparlants volen una cooficialitat entesa com la primacia que ha tingut el castellà durant el règim neofranquista actual, de pensar que no hi ha cap castellanoparlant que vulgui afavorir la centralitat del català, de pensar que tots els castellanoparlants volen tenir més drets lingüístics que els altres immigrats. Ignora que hi ha castellanoparlants que són conscients que han estat instrumentalitzats com a armes de genocidi lingüístic i no hi estan d'acord; i molts més que simplement volen que els seus fills visquin en un país normal, on la llengua pròpia no sigui arraconada cooficialment.
I no desafina menys quan hi barreja les majories, com si el respecte dels drets humans i la reparació dels danys causats a les minories s'hi haguessin de supeditar, en una democràcia.
Els alemanys han pagat durant dècades reparacions pel genocidi del poble jueu; si aquesta decisió s'hagués deixat en mans de la majoria dels afectats, certament no s'hauria aprovat. Si els castellanoparlants són majoria (que, hi insisteixo, no vol dir que la majoria estigui a favor de l'Endlösung lingüística) és perquè els han estat negats, en molts casos, els instruments necessaris per a integrar-se al poble que els ha acollits. També perquè molts matrimonis mixtos es varen veure en el dilema de triar el castellà per a llurs fills o ser titllats d'irresponsables. No es pot admetre que l'argument per a afavorir una llengua sigui que gràcies a les polítiques genocides hagi aconseguit l'hegemonia social.
A França es parla de pagar compensacions als descendents dels esclaus; a Catalunya, els esclaus demanem l'abolició de l'esclavitud i que se'ns compensi garantint el futur de la nostra llengua. I parlar de l'esclavitud lingüística dels catalans és recordar que, segons l'estat neofranquista, les feines de traductor i d'intèrpret són reconegudes amb el corresponent epígraf fiscal, però els catalans hem estat obligats, durant tres-cents anys, a fer-les de franc. Des de l'adveniment de la 'dictablanda' neofranquista els poders han actuat d'acord amb un article no publicat de la seva constitució:
'3.4 Abans que un membre de la casta monolingüe es vegi sotmès a enviliment per exposició a una de les llengües de la casta inferior bilingüe, es reinterpretarà l'article 3.1 com si en comptes de fixar el "dret d'usar el castellà" establís el "deure d'usar el castellà".'
Els catalans podrem viure al nostre país en la nostra llengua només si tots els immigrats, amb exèrcit o sense, tenen l'obligació de saber el català.
Editorial
-
La manera de guanyar importa
Vicent Partal
27.07.2015
-
La fi de Pujol i la fi de la Catalunya autònoma
Vicent Partal
25.07.2015
-
7 contra 155?
Vicent Partal
24.07.2015
-
El 155 o l'evidència de la desesperació
Vicent Partal
23.07.2015
-
Rajoy i els conceptes més elementals
Vicent Partal
22.07.2015
-
Anem a totes
Vicent Partal
21.07.2015
-
Ciutadans contra el(s) valencià(ns)
Vicent Partal
20.07.2015
-
Contra la revolució
Vicent Partal
17.07.2015
-
Les tres explicacions que no entendran mai
Vicent Partal
16.07.2015
-
Setanta-cinc dies per a treballar tots com bojos
Vicent Partal
15.07.2015
-
Bones vibracions…
Vicent Partal
14.07.2015
-
Turbulències, també a Podem
Vicent Partal
13.07.2015
-
Lleida és un gran exemple
Vicent Partal
10.07.2015
-
I ara un parell de preguntes
Vicent Partal
09.07.2015
-
Entre Irlanda i la CUP
Vicent Partal
08.07.2015
-
(In)justícies
Vicent Partal
07.07.2015
-
La democràcia té límits?
Vicent Partal
06.07.2015
-
Persistència per a guanyar
Vicent Partal
05.07.2015
-
Sumar
Vicent Partal
03.07.2015
-
L’embolic d’Iceta amb el 9-N
Vicent Partal
02.07.2015
-
Contra la 'llei mordassa'
Vicent Partal
01.07.2015
-
Europa, en perill
Vicent Partal
30.06.2015
-
A les vostres mans
Vicent Partal
29.06.2015
-
La trampa
Vicent Partal
26.06.2015
-
El retorn de la Generalitat
Vicent Partal
25.06.2015