Opinió
-
Idò sí, els Països Catalans existeixen!
Maria Antònia Font
11.12.2013
-
Ara, 'Cultura del poble valencià' a les escoles!
Pere-Enric Barreda
11.12.2013
-
El treball domèstic de les nenes al món
Maria Àngels Viladot
09.12.2013
-
'L'amenaça fatxenda contra l'escola de Xàtiva fóra intolerable en un país democràtic'
Albert Dasí
07.12.2013
-
Madrid, Ciutat Sol, ciutat paràsit, forat negre
Eugeni Casanova
07.12.2013
-
Alfred Bosch: Els catalans hem de fer nostra la lliçó de Mandela
Alfred Bosch
05.12.2013
-
Carlos Slepoy: 'A l'estat espanyol hi ha hereus biològics i ideològics del franquisme enquistats'
Carlos Slepoy
05.12.2013
-
Del trencament constitucional unilateral al sí a la sobirania
Teresa Mira i Enric de Vilalta
03.12.2013
-
Si continuem, el canvi és imparable
Gerard Fullana
02.12.2013
-
El llibre escocès de la persuasió
Meritxell Ramírez
29.11.2013
-
La mentida com a estructura d’estat
Eugeni Casanova
26.11.2013
-
Enric Nomdedéu: 'Després de Carlos Fabra en cauran més'
Enric Nomdedéu
25.11.2013
-
Volem Canal 9, volem TV3
Acció Cultural del País Valencià
23.11.2013
Oriol Caba
03.07.2014
Trinco-trinco
El Canet Rock es diu Rock però no hi ha rock. És un festival de nostàlgia de plàstic amb finalitat comercial, i en canvi es veu que ha de ser l'apoteosi de la comunió de la música catalana que ho fliparem de coloraines. Va, home, que en Mainat fa vint anys que embruteix el cervell del personal amb tifes televisives sense escrúpols. El seu cinisme ha contribuït significativament a fer una societat més acrítica i inculta a cada nou format. El discurset naïf del festival n'és una filigrana més.
Amb una crisi d'edat que espanta i suposo que també força aclaparat per la buidor conceptual de la seva trajectòria, vol fer-nos creure que reviurem un moment històric irrecuperable a través del seu particular viatge cap al passat de la seva joventut. Una joventut pròpia d'ell, interior, fins i tot imaginada diria, reviscuda enmig d'espasmes de fantasia. En tot cas, una joventut del tot irrecuperable, també, com el moment històric.
Els pretextos són els de sempre i de tothom, d'en Mascarell a la Ballbé, de la Marató als orgasmes d'en Basté: moment extraordinari de la música catalana, capacitat creativa del país desenfrenada, entre tots ho farem tot, etc. Falòrnies. Cada vegada que algú fa una cosa inesperada el fulminen, no fos cas: tot s'ha d'entendre, tothom ha de ser bona gent. Canet Rock 2014 serà un parc temàtic per a tots els públics i totes les edats, un festival de rock sense rock ni festival. Serà com anar al Poble Espanyol, que mira que hi ha pobles a Espanya.
Tot allò que passi allà dins serà publicitari, no hi haurà gens de risc ni de perill i es tendirà a l'absència de l'error. Suposo que fan referència a en Sisa i a les nits de bogeria quan diuen que veuran sortir el sol, però això va extingir-se fa molts anys i s'han imposat els relats fastigosos de com han de ser les coses d'en Mainat i companyia.
La imatge mítica del Canet Rock dels setanta l'han transformada en una marca. I bé, ni és cap tragèdia ni hauria de sorprendre ningú. Sembla que hi ha força gent disposada a pensar en el festival com a model de negoci. Endavant. Una altra marca. I què? Que fotin com vulguin.
Aquest festival és com anar al Caprabo o mirar TV3. I pots estar segur que els amos, si més no els espavilats, mengen unes altres coses. No hi tinc res en contra. Ara, avorreix i rebot la reiteració i exageració del fenomen: l'autocomplaença i satisfacció catalanes, el som collonuts, la burgesia disfressada de gent normal, l'homogeneïtzació, la mediocritat. I el que revolta és que no deixin existir res més i que del trinco-trinco en diguin la cultura catalana, en majúscules i singular.
Editorial
-
La manera de guanyar importa
Vicent Partal
27.07.2015
-
La fi de Pujol i la fi de la Catalunya autònoma
Vicent Partal
25.07.2015
-
7 contra 155?
Vicent Partal
24.07.2015
-
El 155 o l'evidència de la desesperació
Vicent Partal
23.07.2015
-
Rajoy i els conceptes més elementals
Vicent Partal
22.07.2015
-
Anem a totes
Vicent Partal
21.07.2015
-
Ciutadans contra el(s) valencià(ns)
Vicent Partal
20.07.2015
-
Contra la revolució
Vicent Partal
17.07.2015
-
Les tres explicacions que no entendran mai
Vicent Partal
16.07.2015
-
Setanta-cinc dies per a treballar tots com bojos
Vicent Partal
15.07.2015
-
Bones vibracions…
Vicent Partal
14.07.2015
-
Turbulències, també a Podem
Vicent Partal
13.07.2015
-
Lleida és un gran exemple
Vicent Partal
10.07.2015
-
I ara un parell de preguntes
Vicent Partal
09.07.2015
-
Entre Irlanda i la CUP
Vicent Partal
08.07.2015
-
(In)justícies
Vicent Partal
07.07.2015
-
La democràcia té límits?
Vicent Partal
06.07.2015
-
Persistència per a guanyar
Vicent Partal
05.07.2015
-
Sumar
Vicent Partal
03.07.2015
-
L’embolic d’Iceta amb el 9-N
Vicent Partal
02.07.2015
-
Contra la 'llei mordassa'
Vicent Partal
01.07.2015
-
Europa, en perill
Vicent Partal
30.06.2015
-
A les vostres mans
Vicent Partal
29.06.2015
-
La trampa
Vicent Partal
26.06.2015
-
El retorn de la Generalitat
Vicent Partal
25.06.2015