Opinió
-
Carta oberta al president Mas
Carme Junyent
25.11.2014
-
Una nit de llargues complicitats
Josep Albinyana
24.11.2014
-
Aniversaris
Josep Franco
23.11.2014
-
Sales, Kiefer, Hurndall & Cercas: Incerta glòria a Londres
Maria Bohigas
21.11.2014
-
Cañamero, sobre la duquessa d'Alba: 'Tantes terres i quan et mors en tens prou amb dos metres'
Diego Cañamero
20.11.2014
-
El que és important i el que ara ho és poc o no ho és gens
Oriol Izquierdo
19.11.2014
-
Badia i Margarit i la Crida
Angel Colom
18.11.2014
-
L'estratègia zombi
Eugeni Casanova
18.11.2014
-
Mario Vargas Llosa, una amenaça per al liberalisme
Joan Ramon Resina
17.11.2014
-
L’abraçada sincera entre Mas i David Fernàndez
Àlex Ribó
14.11.2014
-
Una crisi que ha transformat la idea de la literatura i el món del llibre
Sebastià Perelló
12.11.2014
-
Junts per la independència
Vicenç Relats
12.11.2014
-
El doble desafiament
Marcel Mauri
11.11.2014
Joan Reñé
15.03.2014
La resistència de Lleida el 1707
L'entrada de les tropes borbòniques en terra catalana comença realment el 1707 amb el setge de Lleida i la derrota d'Almansa, continua amb la presa de Barcelona i acaba el 1715 amb la conquesta de Mallorca, l'últim bastió de la nació catalana.
La ciutat de Lleida d'aquell 1707, i amb ella tots els seus pobles i comarques, van sofrir l'escarni i la vexació sistemàtica, simbolitzada en l'ultratge al seu símbol més sagrat, la seva catedral, la Seu Vella, convertida en caserna militar borbònica. I amb la voluntat manifesta -cosa poc coneguda entre els ciutadans, de destruir-la. Però d'això no se'n van sortir. No pas per la magnificència dels conqueridos, sinó perquè tot i que Felip V va cursar el decret d'aterrament de l'edifici, l'any 1746, la mort se l'endugués poc abans de signar-lo.
Durant el setge de Lleida de l'any 1707, el convent del Roser va ser incendiat per les tropes borbòniques quan al seu interior s'hi trobaven tres-centes persones refugiades, moltes de les quals van sucumbir a les flames. Aquest fet donà pas a un llarg període de destrucció, assassinats, saquejos i persecucions. I dóna clara referència del tarannà dels conqueridors.
A partir d'aquí, com tothom sap, el país acabarà capitulant. Fet que significa l'abolició de les constitucions del Principat i dels regnes de Mallorca i València i la genuflexió als esquemes absolutistes, bàrbars i tavernaris de la monarquia borbònica, resumits en aquella famosa providència del fiscal del Consejo de Castilla: 'que se consiga el efecte sin que se note el cuidado'.
La gran desfeta del 1707 al 1715, que ens recorda el Tricentenari, ens parla del sacrifici d'un poble i la defensa de les seves llibertats nacionals fins a l'última expressió. L'altra gran commemoració, el centenari de la Mancomunitat de Catalunya, a partir de la unió lliure i solidària de les quatre diputacions catalanes, representa la represa del renaixement polític del Principat i ara que parlem d'estructures d'estat, és un exemple a seguir per ser un país lliure com més aviat millor.
Així com la societat lleidatana de 1707 fou la primera línia de contenció de l'invasor, 300 anys després les Terres de Lleida i institucions com la Diputació que tinc l'honor de representar continuem en els llocs més avançats de la defensa nacional del nostre país.
La viabilitat d'un futur estat català comença, no en dubtin, al món local i les comarques i municipis de Lleida estem compromesos al capdavant del procés. El convenciment que volem decidir per nosaltres mateixos i que Catalunya s'ha de convertir en un nou estat de la Unió Europea és una idea àmpliament compartida per la societat lleidatana.
Jo els convido, doncs, a què passegin per tots els pobles de ponent i podran copsar la il·lusió col·lectiva i la voluntat popular que tard o d'hora i irremissiblement acabarà fent-nos lliures.
Avui al Born fem una revisió del nostre passat, viscut des del ponent del país. Un passat que ens serveix per a honorar aquells que ens han precedit, que van lluitar per salvaguardar les lleis i les constitucions catalanes. Un present clarament hostil als nostres drets nacionals, a la nostra llengua i cultura ...i que ens fa mirar com a poble que exigeix respecte a la seva dignitat col·lectiva cap a un futur que avui només pot ser lliure i sobirà.
(Fragment del discurs llegit aquest dissabte al Born per Joan Reñé, president de la Diputació de Lleida)
Editorial
-
La manera de guanyar importa
Vicent Partal
27.07.2015
-
La fi de Pujol i la fi de la Catalunya autònoma
Vicent Partal
25.07.2015
-
7 contra 155?
Vicent Partal
24.07.2015
-
El 155 o l'evidència de la desesperació
Vicent Partal
23.07.2015
-
Rajoy i els conceptes més elementals
Vicent Partal
22.07.2015
-
Anem a totes
Vicent Partal
21.07.2015
-
Ciutadans contra el(s) valencià(ns)
Vicent Partal
20.07.2015
-
Contra la revolució
Vicent Partal
17.07.2015
-
Les tres explicacions que no entendran mai
Vicent Partal
16.07.2015
-
Setanta-cinc dies per a treballar tots com bojos
Vicent Partal
15.07.2015
-
Bones vibracions…
Vicent Partal
14.07.2015
-
Turbulències, també a Podem
Vicent Partal
13.07.2015
-
Lleida és un gran exemple
Vicent Partal
10.07.2015
-
I ara un parell de preguntes
Vicent Partal
09.07.2015
-
Entre Irlanda i la CUP
Vicent Partal
08.07.2015
-
(In)justícies
Vicent Partal
07.07.2015
-
La democràcia té límits?
Vicent Partal
06.07.2015
-
Persistència per a guanyar
Vicent Partal
05.07.2015
-
Sumar
Vicent Partal
03.07.2015
-
L’embolic d’Iceta amb el 9-N
Vicent Partal
02.07.2015
-
Contra la 'llei mordassa'
Vicent Partal
01.07.2015
-
Europa, en perill
Vicent Partal
30.06.2015
-
A les vostres mans
Vicent Partal
29.06.2015
-
La trampa
Vicent Partal
26.06.2015
-
El retorn de la Generalitat
Vicent Partal
25.06.2015