Opinió
-
De Picasso a Patino
Xavier Montanyà
27.05.2008
-
‘Tonto’ l’últim
Marta Rojals
23.05.2008
-
Desxifrar el nacionalisme
Joan Mir
22.05.2008
-
Obiang, el gran dictador
Xavier Montanyà
20.05.2008
-
Ronyons depurats
Roger Cassany
19.05.2008
-
El diable sobre rodes
Andreu Barnils
14.05.2008
-
Salut, ciutadà Víctor Pey!
Xavier Montanyà
12.05.2008
-
Sé on vius
Marta Rojals
07.05.2008
-
Insolent, imprudent, arrogant...
Juli Peretó
06.05.2008
-
El frau dels Baus
Xavier Montanyà
02.05.2008
-
L’atzar vetlla per la nostra vida
Albert Dasí
24.04.2008
-
El paper d’escriure
Marta Rojals
23.04.2008
-
Guns&Roses
Andreu Barnils
22.04.2008
Mercè Ibarz
09.11.2006
El retorn dels Pijoaparte
Per casualitats del calendari em vaig trobar el dia 2 fent-la petar amb un grup de lectors de la Biblioteca Jaume Fuster sobre, entre altres coses, la desaparició d’un prototip barceloní aportat per la literatura dels 60 que es va fer força famós, el Pijoaparte, de Marsé. Potser perquè l’havia evocat, poca estona després se m’apareixia. En forma de paròdia, ai, que és com les coses acostumen a reaparèixer. No els havia reconegut durant la nit electoral, però en sortir de la biblioteca, Gran de Gràcia avall, ho veia clar. Els nous Pijoaparte aporten tres diputats al Parlament.
El Pijoaparte literari és un xarnego que des del Carmel està disposat a menjar-se el món, o sigui la ciutat, representada per la filla d’una casa bona de Sant Gervasi amb torre d’estiueig a Blanes i estudis a la Universitat, on es va fent una rebel que ho voldrà tot del Pijoaparte, el seu cos fibrós i la seva ànima suburbial. Un noi de vint-i-pocs anys, nascut entre 1936 i 1939 (la novel·la s’escau el 1956), que s’equivoca un i altre cop... Quan es va publicar, va esdevenir un cert símbol de la Barcelona dels 60 i 70. Marsé posava a caldo les pretensions interclassistes de l’antifranquisme i alhora construïa un personatge que a partir d’aleshores seria visible en el paisatge ciutadà, li donava fe de vida, a més de tot el dret de ser un altre català, en terminologia de Candel, que feia poc havia publicat el seu extraordinari llibre sobre la immigració i la integració.
Han passat els anys i el Pijoaparte ha anat desapareixent del mapa de la ciutat visible. ¿Què deuen fer ara aquells nois com ell, que robaven motos per la Rambla i les duien al Cardenal, l’autoritat del Carmel? Pel que sembla, no en sabem gaire res. Ni tant sols quan es va esfondrar el barri, no van badar boca.
Potser perquè els nous Pijoaparte estan fent el camí a la inversa. O del dret, que al capdavall la historia del Pijoparte comença a Sant Gervasi, durant una revetlla de Sant Joan. Des de Sant Gervasi han engegat la paròdia d’aquella història seminal. Des de Sant Gervasi se n’han anat a les perifèries a buscar el vot dels immigrants, que han sumat als dels pijos de tota la vida de Sarrià i d’altres barris barcelonins. I mentre que el Pijoaparte de Marsé s’havia deixat penetrar i llaurar per la llengua catalana, dolça i fera, que li donava el deix intrigant que buscava (llegiu el primer capítol de la novel·la), els Pijoaparte de Sant Gervasi el primer que han fet és treure-se-la de la boca.
Entre els caps pensants del nou partit parlamentari, el fill d’una porteria de Sant Gervasi excel·leix al costat dels delicats esperits del seu barri que l’han acompanyat en la travessia, els nous Cardenal. Amb èxit, a fe. I grans tambors ressonants. L’enhorabona, criatura de porteria historiada de Sant Gervasi, afillat de la Cope, nou Pijoaparte.
Editorial
-
La manera de guanyar importa
Vicent Partal
27.07.2015
-
La fi de Pujol i la fi de la Catalunya autònoma
Vicent Partal
25.07.2015
-
7 contra 155?
Vicent Partal
24.07.2015
-
El 155 o l'evidència de la desesperació
Vicent Partal
23.07.2015
-
Rajoy i els conceptes més elementals
Vicent Partal
22.07.2015
-
Anem a totes
Vicent Partal
21.07.2015
-
Ciutadans contra el(s) valencià(ns)
Vicent Partal
20.07.2015
-
Contra la revolució
Vicent Partal
17.07.2015
-
Les tres explicacions que no entendran mai
Vicent Partal
16.07.2015
-
Setanta-cinc dies per a treballar tots com bojos
Vicent Partal
15.07.2015
-
Bones vibracions…
Vicent Partal
14.07.2015
-
Turbulències, també a Podem
Vicent Partal
13.07.2015
-
Lleida és un gran exemple
Vicent Partal
10.07.2015
-
I ara un parell de preguntes
Vicent Partal
09.07.2015
-
Entre Irlanda i la CUP
Vicent Partal
08.07.2015
-
(In)justícies
Vicent Partal
07.07.2015
-
La democràcia té límits?
Vicent Partal
06.07.2015
-
Persistència per a guanyar
Vicent Partal
05.07.2015
-
Sumar
Vicent Partal
03.07.2015
-
L’embolic d’Iceta amb el 9-N
Vicent Partal
02.07.2015
-
Contra la 'llei mordassa'
Vicent Partal
01.07.2015
-
Europa, en perill
Vicent Partal
30.06.2015
-
A les vostres mans
Vicent Partal
29.06.2015
-
La trampa
Vicent Partal
26.06.2015
-
El retorn de la Generalitat
Vicent Partal
25.06.2015