Opinió
-
Ai si m'equivoco
Marta Leblanc
08.10.2008
-
La traca final
Juli Peretó
07.10.2008
-
Els nous il·lustrats
Marta Rojals
06.10.2008
-
Fi de festa
Marta Rojals
01.10.2008
-
Crisi universal
Oriol Caba
30.09.2008
-
Misèries illenques
Joan Mir
29.09.2008
-
Homenics, herois i virreis
Albert Dasí
26.09.2008
-
Crisi 3.0
David Fernàndez
17.09.2008
-
Invasions quotidianes
Marta Rojals
31.07.2008
-
Superar la marca personal
Marta Rojals
28.07.2008
-
CASuM dena, Altaió!
Oriol Caba
18.07.2008
-
Latínia
Marta Rojals
17.07.2008
-
Tela marinera
Andreu Barnils
11.07.2008
Marta Rojals
14.03.2011
Aquesta gent
Al final de la vorera la gent s’apilota en un nus i la imatge et treu de les cabòries. Perquè a la ciutat els nusos no es fan així com així. La gent fa trajectòries rectilínies, d’A a B, i com a molt escapcen els angles a les cantonades i als passos de vianants, sempre d’A a B. Però no deixem el nus, perquè ja hi arribes, i et penses que no et pararàs, que parar-se és cosa de jubilats i de senyores amb la permanent, però alentir el pas sí, aniràs prou a poc a poc, amb l’excusa de remenar per dins la bossa, per exemple, buscant-hi el mòbil. Prou lenta com per a veure l’accident, el desmai, unes cames a l’aire, tot allò que et fa prendre consciència de la pròpia anatomia i pensar: tinc dues cames i camino. Però ara veus que no és el cas, o potser sí, o vés a saber: és una baralla.
Dos individus camacurts es van fotent plantofades. L’escena passa a tombar de cantonada, sobre un paviment prohibit al trànsit rodat, l’escenari perfecte. A platea, ningú no sembla disposat a intervenir. La baralla és maldestra. És a dir: amateur. És a dir: real. Els cops de puny volen i erren, i si fan diana, sonen tèxtils sobre anoracs i texans balders, i ara una gorra vola per l’aire, blanca com la neu d’ultramar. Les puntades de peu tampoc no van a càmera lenta, i els individus fan espetegar les Nike com ninots, perden l’equilibri, esbufeguen. Res a veure amb els efectes sonors del nostre imaginari televisiu. Un grupet d’adolescents ja riu obertament. Quan, a un dels pegadors, li raja sang de l’arracada, encara no ha sortit cap heroi. Si fóssim a la Rambla, els turistes els tirarien monedes. I tu on deus tenir el mòbil? Així és que vas lenta. Prou com per a veure les primeres llampegades blaves al cap del carrer. Arriba la urbana, i el desenllaç s’accelera.
Només ensumar els uniformes, als pegadors se’ls espassen les tibantors de cop. El públic parpelleja: en dues sabatades, els individus s’han esfumat en una carrera de germanor. S’ha acabat l’espectacle. La gent mormola, es comença a dissoldre el remolí. Ja t’ho deia jo. Aquesta gent. On anirem a parar. Aviat no podrem ni. I mira, allà a terra s’han deixat la gorra.
Editorial
-
La manera de guanyar importa
Vicent Partal
27.07.2015
-
La fi de Pujol i la fi de la Catalunya autònoma
Vicent Partal
25.07.2015
-
7 contra 155?
Vicent Partal
24.07.2015
-
El 155 o l'evidència de la desesperació
Vicent Partal
23.07.2015
-
Rajoy i els conceptes més elementals
Vicent Partal
22.07.2015
-
Anem a totes
Vicent Partal
21.07.2015
-
Ciutadans contra el(s) valencià(ns)
Vicent Partal
20.07.2015
-
Contra la revolució
Vicent Partal
17.07.2015
-
Les tres explicacions que no entendran mai
Vicent Partal
16.07.2015
-
Setanta-cinc dies per a treballar tots com bojos
Vicent Partal
15.07.2015
-
Bones vibracions…
Vicent Partal
14.07.2015
-
Turbulències, també a Podem
Vicent Partal
13.07.2015
-
Lleida és un gran exemple
Vicent Partal
10.07.2015
-
I ara un parell de preguntes
Vicent Partal
09.07.2015
-
Entre Irlanda i la CUP
Vicent Partal
08.07.2015
-
(In)justícies
Vicent Partal
07.07.2015
-
La democràcia té límits?
Vicent Partal
06.07.2015
-
Persistència per a guanyar
Vicent Partal
05.07.2015
-
Sumar
Vicent Partal
03.07.2015
-
L’embolic d’Iceta amb el 9-N
Vicent Partal
02.07.2015
-
Contra la 'llei mordassa'
Vicent Partal
01.07.2015
-
Europa, en perill
Vicent Partal
30.06.2015
-
A les vostres mans
Vicent Partal
29.06.2015
-
La trampa
Vicent Partal
26.06.2015
-
El retorn de la Generalitat
Vicent Partal
25.06.2015