Opinió
-
Per una televisió sense fronteres: volem TV3?
Josep Albinyana
17.03.2009
-
Silencis, mentides i vídeos del YouTube
Xavi Sarrià
13.03.2009
-
Rubianes, poca broma
Andreu Barnils
12.03.2009
-
‘Sus labores’
Marta Rojals
11.03.2009
-
La inèrcia
David Fernàndez
06.03.2009
-
Els sofàs que hem de matar
Oriol Caba
04.03.2009
-
De cap per avall
Josep Albinyana
27.02.2009
-
El conseller mandarí
Albert Dasí
26.02.2009
-
Volem pispes catalans
Marta Rojals
23.02.2009
-
València increïble
Xavi Sarrià
19.02.2009
-
Darwin i Lincoln, dos-cents anys
Juli Peretó
12.02.2009
-
Sí, un altre article sobre el Facebook
Marta Rojals
10.02.2009
-
La vella i la bèstia
Andreu Barnils
06.02.2009
Josep Albinyana
13.01.2010
Plovia a Cassana
Per més que ho intente, no pegue en terrer. No hi ha manera de recordar amb quina excusa em vaig presentar la primera volta a sa casa, un piset prop de la Finca Roja de València. Fa ja molts anys d’això. Em va obrir la porta i em va fer passar al despatx, una estança amanoseta plena d’una antigor que no s’havia fet estantissa. Sobre la taula una màquina d’escriure delatava la seua passió, i en la paret un rellotge marcava les hores en veu alta, convencionals, encara que el temps duia un ritme propi, com el d’ell, importat de les serres de la seua joventut i de les seues novel·les.
Era impossible no sentir-se un privilegiat. Jo l’escoltava parlar amb les orelles i els ulls ben oberts. No sóc un mitòman. No crec ser-ho. Però aquell fou, per a mi, un moment molt especial, dràsticament excepcional. El sentia i em venien al cap tantes coses que havia aprés dels seus llibres! No solament m’havien ensenyat l’ortografia i la gramàtica més o menys eixutes. Havia aprés que no veníem del no res, que el nostre català ho és tant com qualsevol altre, que n'hi ha prou de rascar una miqueta en el nostre parlar per trobar un idioma tan viu que em comboià a no deixar de fussar-hi mai més.
Encara ara els tinc ací al costat, els seus llibres, en la lleixa més a mà, per si cal comprovar un temps verbal o recordar algun matís que les presses o la modernitat s’enduen de la memòria.
He de confessar que no va ser fins que no el vaig tractar personalment que el vaig conéixer també com a creador literari. Les rondalles, sí que me les havia llegides, però, la seua obra de novel·lista, la tenia pendent: un univers geogràfic a quatre passes del meu, i un món antic que el temps s'ha endut amb quatre grapats, però que perdura en la nostra insistència.
Hi vaig tornar algunes voltes més, en aquell pis. Després ja sempre amb amics. Ens explicava episodis de la seua vida amb una visió temporal pròpia, com si fórem contemporanis. Episodis que van marcar la història d’aquest país i dels quals ell havia estat sovint protagonista. Ho feia modestament, sense pretensions de lluïment, amb la intenció de repartir mèrits a tanta gent que havia treballat discretament per una llengua conduïda a la foscor.
L’última visita, ja la vam fer a casa d’un fill, on s’estava per la seua delicada salut. Amb tot, encara mantenia el seu posat de senyor de casa bona que no abandonà mai i el somriure tan ample com el seu saber.
Ara fa deu anys el vam acompanyar al cementeri de València. Plovia. Enric Valor es va morir fa deu anys, però des del seu cel de Cassana encara ens fa senyals per a millorar el llenguatge que ell heretà de la terra i que ens llegà amb ambició de futur.
Editorial
-
La manera de guanyar importa
Vicent Partal
27.07.2015
-
La fi de Pujol i la fi de la Catalunya autònoma
Vicent Partal
25.07.2015
-
7 contra 155?
Vicent Partal
24.07.2015
-
El 155 o l'evidència de la desesperació
Vicent Partal
23.07.2015
-
Rajoy i els conceptes més elementals
Vicent Partal
22.07.2015
-
Anem a totes
Vicent Partal
21.07.2015
-
Ciutadans contra el(s) valencià(ns)
Vicent Partal
20.07.2015
-
Contra la revolució
Vicent Partal
17.07.2015
-
Les tres explicacions que no entendran mai
Vicent Partal
16.07.2015
-
Setanta-cinc dies per a treballar tots com bojos
Vicent Partal
15.07.2015
-
Bones vibracions…
Vicent Partal
14.07.2015
-
Turbulències, també a Podem
Vicent Partal
13.07.2015
-
Lleida és un gran exemple
Vicent Partal
10.07.2015
-
I ara un parell de preguntes
Vicent Partal
09.07.2015
-
Entre Irlanda i la CUP
Vicent Partal
08.07.2015
-
(In)justícies
Vicent Partal
07.07.2015
-
La democràcia té límits?
Vicent Partal
06.07.2015
-
Persistència per a guanyar
Vicent Partal
05.07.2015
-
Sumar
Vicent Partal
03.07.2015
-
L’embolic d’Iceta amb el 9-N
Vicent Partal
02.07.2015
-
Contra la 'llei mordassa'
Vicent Partal
01.07.2015
-
Europa, en perill
Vicent Partal
30.06.2015
-
A les vostres mans
Vicent Partal
29.06.2015
-
La trampa
Vicent Partal
26.06.2015
-
El retorn de la Generalitat
Vicent Partal
25.06.2015