Opinió
-
Pallassos
Xavi Sarrià
06.10.2009
-
Consell de Mallorca, les claus de la crisi
Joan Mir
02.10.2009
-
'Let’s get lost'
Xavier Montanyà
01.10.2009
-
Tocats del bolet
Marta Rojals
30.09.2009
-
'Time to move'
Marta Rojals
25.09.2009
-
La falsa Olímpia
Albert Dasí
24.09.2009
-
Morir a la Jonquera, robar al Palau
David Fernàndez
23.09.2009
-
Vacunes, ús o abús
Carlota Franco
21.09.2009
-
Xavalla
Oriol Caba
18.09.2009
-
Doneu-nos Senyor el programari d’avui
Marta Rojals
17.09.2009
-
Qui paga mana
Marta Rojals
10.09.2009
-
Setanta-quatre milions d’euros
Josep Albinyana
08.09.2009
-
Terra de delinqüents
Albert Dasí
03.08.2009
Marta Rojals
25.03.2013
Fer bugada
L'independentista domèstic ja fa dies que ho veu. Quan surt al balcó a fumar amb sabatilles, quan hi estén la roba, quan torna del supermercat, mira de reüll a la barana: està inquiet. Fent el sopar, comença a treure el tema: 'Nena, potser hauríem de fer un pensament.' Sí, xiquets, això és així: ha arribat l'hora de posar l'estelada a la rentadora, amb el programa llarg i el Micolor. I per una vegada no és cap metàfora, que ens coneixem.
A Barcelona mateix, on la pol·lució es pot tallar en porcions, moltes estelades ja comencen a fer llàstima. Sobretot aquelles amb trenta anys de manifestacions a sobre, de fil pesant i vulnerable. I aquesta imatge és contraproduent per a l'ànim del país. Fa uns quants mesos, anaves pel carrer mirant amunt com un babau –'goita aquí una amb asta, goita allà tres en ratlla'--, tot era color i alegria. Ara veus aquella vora esfilagarsada, un vermell que marroneja, un groc pansit, una estrella amb una cagarada de colom i penses: 'Nano, això s'allarga.'
Perquè aquest propòsit que va començar aixecant un dit i proclamant que aquella bandera restaria al balcó fins el dia de la independència, com l'enamorada que promet que mai no es traurà l'anell fins que es troba que ha de netejar la tassa del vàter, tot això, en un país de símbols, simbolismes i simbolets, té una importància històrica: és la representació gràfica que hi va haver un dia que vam pensar que la independència podia arribar d'un moment a un altre i no ens podia agafar desprevinguts: el nostre balcó el tindríem guarnit fos l'hora que fos, i nosaltres al darrere, fent guàrdia.
I ara què passa? Doncs que l'independentista domèstic ja fa setmanes, si no mesos, que quan es lleva al matí i va a la premsa per veure com tenim la independència, li fa la sensació de trobar-se al dia de la marmota. Llegeix les declaracions sobre el procés del govern i de l'oposició --la constructiva, la crítica, la incrèdula i la torracollons--, i troba que l'única diferència amb discursos anteriors és que els han anat canviant els casos de corrupció i els objectius de dèficit amb què ens els distreuen perquè no sembli que sempre fan voltes al mateix.
I així, ficats en aquesta roda, de vegades no cal cap gran canvi, posa-hi per exemple un president Mas demanant un govern d'unitat amb un PSC que encara pensa a demanar permís al papa i a la mama; posa-hi un Mas-Colell declarant que 'mai no renunciarem al dret de decidir', amb aquest 'mai' amb regust de condemna; posa-hi una De Gispert insinuant que amb aquesta crisi tan dolentota, ai-ai-ai, que potser caldrà esperar 'una miqueta'; posa-hi Duran allargant la 'miqueta' fins el 2016, com aquell qui diu: em dono tres anys per acabar de rebentar el procés, i l'independentista domèstic s'aixeca d'un bot, obre el balcó fent petar els finestrons, agafa la bandera d'una esgarrapada i l'entafora a la rentadora.
Editorial
-
La manera de guanyar importa
Vicent Partal
27.07.2015
-
La fi de Pujol i la fi de la Catalunya autònoma
Vicent Partal
25.07.2015
-
7 contra 155?
Vicent Partal
24.07.2015
-
El 155 o l'evidència de la desesperació
Vicent Partal
23.07.2015
-
Rajoy i els conceptes més elementals
Vicent Partal
22.07.2015
-
Anem a totes
Vicent Partal
21.07.2015
-
Ciutadans contra el(s) valencià(ns)
Vicent Partal
20.07.2015
-
Contra la revolució
Vicent Partal
17.07.2015
-
Les tres explicacions que no entendran mai
Vicent Partal
16.07.2015
-
Setanta-cinc dies per a treballar tots com bojos
Vicent Partal
15.07.2015
-
Bones vibracions…
Vicent Partal
14.07.2015
-
Turbulències, també a Podem
Vicent Partal
13.07.2015
-
Lleida és un gran exemple
Vicent Partal
10.07.2015
-
I ara un parell de preguntes
Vicent Partal
09.07.2015
-
Entre Irlanda i la CUP
Vicent Partal
08.07.2015
-
(In)justícies
Vicent Partal
07.07.2015
-
La democràcia té límits?
Vicent Partal
06.07.2015
-
Persistència per a guanyar
Vicent Partal
05.07.2015
-
Sumar
Vicent Partal
03.07.2015
-
L’embolic d’Iceta amb el 9-N
Vicent Partal
02.07.2015
-
Contra la 'llei mordassa'
Vicent Partal
01.07.2015
-
Europa, en perill
Vicent Partal
30.06.2015
-
A les vostres mans
Vicent Partal
29.06.2015
-
La trampa
Vicent Partal
26.06.2015
-
El retorn de la Generalitat
Vicent Partal
25.06.2015