Opinió
-
Llaurar a Egipte
Josep Albinyana
07.12.2009
-
Ràtzia, mordassa i escombra
David Fernàndez
04.12.2009
-
No som de la màfia
Albert Dasí
03.12.2009
-
L'hora de l'e-lector
Marta Rojals
02.12.2009
-
Valencià i requisit
Diego Gómez
01.12.2009
-
I a la boca, caramels
Andreu Barnils
30.11.2009
-
Mal per mal
Marta Rojals
27.11.2009
-
Cap a Palestina falta gent
Carlota Franco
26.11.2009
-
Pandèmia
Xavi Sarrià
25.11.2009
-
'Ells'
Joan Roma
24.11.2009
-
Mesurar la desmesura
Marta Rojals
18.11.2009
-
La crisi de les rotondes
Josep Albinyana
15.11.2009
-
País de peatges
Josep Albinyana
13.11.2009
Andreu Barnils
01.03.2015
JPF
Agafa un bitllet de dòlar. En una cara, hi veuràs una xifra 1, representant el mercat. En l'altra, la cara de George Washington, representant l'estat. Això mateix passa amb una pesseta espanyola dels anys vuitanta. Franco en una cara, 1 pesseta en l'altra. Estat i Mercat. O en una dels anys noranta. El rei Juan Carlos en una cara, la xifra 1 en l'altre. Estat i Mercat, dues cares de la mateixa moneda. Vivim aquí. Si en fa de temps que vivim aquí. Jordi Pujol ha estat un banquer català, un president de Catalunya, o les dues coses a la vegada? Les dues coses a la vegada. George Bush, petrolier de Texas, president dels EUA, o les dues coses a la vegada? Les dues coses a la vegada. Rodrigo Rato, president de Bankia, ministre espanyol, o les dues coses a la vegada? Que si els comunistes elogiant l'estat. Que si els capitalistes, el mercat. Doncs jo dic que si mirem d' aprop els diners, estat i el mercat són dues cares de la mateixa moneda. I si mirem els representants dels nostres temps, també. Bush, Rato, Pujol.
Per això, de totes les mentides de Jordi Pujol Ferrussola, JPF, davant la comissió d'investigació del Parlament de Catalunya la que ho és de llarg és aquesta idea que ell feia els negocis allunyat de la política. Com si Estat i Mercat es poguessin separar. Com si ho fes algú. Com si es pogués fer. Com si la carrera de JPF ho demostrés. Com si la carrera d'algú ho demostrés.
Font informativa meva, fa dos mesos. Dinem. Parlo amb un home que coneix personalment JPF, tant per qüestions de feina com personals i que va treballar durant anys a la Generalitat de Catalunya. Ara ja no es veuen com abans. Fins i tot diria que ja ni es veuen: 'Aconseguidors. Imagina't la figura de l'aconseguidor. Això era JPF. JPF feia negocis transversals, i amb gent del PP també. Va treballar amb Millán Mestre, per exemple. I amb socialistes, també, com Martí Jusmet. Vols obrir un supermercat en aquesta ciutat? Doncs necessites una llicència de l'Ajuntament. JPF te l'aconseguia. Si feia falta, trucaven l'alcalde.'
Parlar amb alcaldes per aconseguir llicències. Si això és fer negocis allunyats de la política... Ara, que jo sàpiga, els lobby són una cosa habitual en la nostra part de món, l'Occidental. 'Hi havia ocasions que JPF feia lobby per una cadena de súpers, i Miquel Roca i Junyent, feia lobby per la marca rival. Aviam qui arribava abans a l'alcalde i el convencia de les bondats de l'oferta'. Això, si és cert el que em diu aquest home, seria una pràctica habitual més de lobby. Passa arreu del món. És l'Estat i el Mercat donant-se la mà.
Divendres nit. Sopo amb un financer. Ens coneixem de petits, i ell ha acabat treballant a la banca. (Per cert, el seu banc està rescatat. Un altre exemple d'Estat i Mercat totalment barrejats ). El financer em parla dels seus clients. 'A mi dos clients meus, empresaris tots dos, i cadascú pel seu compte, m'han dit que Jordi Pujol fill els aconseguia entrevistes amb el president de la Generalitat. Això sí, cobrant. 6.000 euros. Si pagues 6.000 euros, el president Pujol et rebrà. Un va dir que sí, i va tenir l'entrevista'. Si això és fer negocis allunyat de la política que baixi una Bultaco del cel a fer una pirueta. Altra cosa és que això, si fos cert, sigui il·legal. Hi ha desenes d'empreses que es dediquen a això. Aconseguir entrevistes amb gent important i cobrar. Fan factures, paguen impostos, tot normal. El propi Jordi Pujol , essent president de Catalunya, va fer servir una empresa privada per aconseguir una entrevista amb George Bush als Estats Units. Torna a ser l'Estat, i el Mercat, que es donen la mà.
Benvinguts al capitalisme. Aquest per mi seria el resum de JPF, un món on tot es pot comprar, i on l'Estat i el Mercat són dues cares de la mateixa moneda.
L'altre dia, en la compareixença davant del Parlament, ho va tornar a demostrar. Tot està a la venda. Pedra, reunions, camps de golf i contactes amb l'estat. Sigui africà, argentí, o marroquí. Aquesta és una magnífica peça televisiva. Ja sé que dura quatre hores. S'ha de mirar. Sencera. En aquell Parlament la gent vinga a posar-se les mans al cap per les comptes a l'estranger fins que JPF els va recordar que és legal. I ho és. Com ho són els lobbys que contracten les cadenes de supermercats, o les operacions immobiliàries entre Sabadell i Granollers. Com ho és invertir en ports a Rosario, Argentina, i camps de golf a Andalusia. Com ho són els fons voltors. L'altre dia mentre alguns, no tots, esperaven trobar-se un insigne representant de la casta nacionalista (“a por el procés!”) es van trobar un magnífic exemplar de capitalista. Tot ho té a la venda. I una ment brillant, també m'ho va semblar. A sobre, complidor, amb inspecció del ministeri d'Hisenda feta, tal i com va presentar en un dels millors moments de la compareixença. 'Jo he fet 22,3 milions d'euros en 9 anys, i aquí estan declarats'.
JPF és l'èxit del capitalisme, i no hi ha cosa més legal que ells.
Editorial
-
La manera de guanyar importa
Vicent Partal
27.07.2015
-
La fi de Pujol i la fi de la Catalunya autònoma
Vicent Partal
25.07.2015
-
7 contra 155?
Vicent Partal
24.07.2015
-
El 155 o l'evidència de la desesperació
Vicent Partal
23.07.2015
-
Rajoy i els conceptes més elementals
Vicent Partal
22.07.2015
-
Anem a totes
Vicent Partal
21.07.2015
-
Ciutadans contra el(s) valencià(ns)
Vicent Partal
20.07.2015
-
Contra la revolució
Vicent Partal
17.07.2015
-
Les tres explicacions que no entendran mai
Vicent Partal
16.07.2015
-
Setanta-cinc dies per a treballar tots com bojos
Vicent Partal
15.07.2015
-
Bones vibracions…
Vicent Partal
14.07.2015
-
Turbulències, també a Podem
Vicent Partal
13.07.2015
-
Lleida és un gran exemple
Vicent Partal
10.07.2015
-
I ara un parell de preguntes
Vicent Partal
09.07.2015
-
Entre Irlanda i la CUP
Vicent Partal
08.07.2015
-
(In)justícies
Vicent Partal
07.07.2015
-
La democràcia té límits?
Vicent Partal
06.07.2015
-
Persistència per a guanyar
Vicent Partal
05.07.2015
-
Sumar
Vicent Partal
03.07.2015
-
L’embolic d’Iceta amb el 9-N
Vicent Partal
02.07.2015
-
Contra la 'llei mordassa'
Vicent Partal
01.07.2015
-
Europa, en perill
Vicent Partal
30.06.2015
-
A les vostres mans
Vicent Partal
29.06.2015
-
La trampa
Vicent Partal
26.06.2015
-
El retorn de la Generalitat
Vicent Partal
25.06.2015