Opinió
-
Llaurar a Egipte
Josep Albinyana
07.12.2009
-
Ràtzia, mordassa i escombra
David Fernàndez
04.12.2009
-
No som de la màfia
Albert Dasí
03.12.2009
-
L'hora de l'e-lector
Marta Rojals
02.12.2009
-
Valencià i requisit
Diego Gómez
01.12.2009
-
I a la boca, caramels
Andreu Barnils
30.11.2009
-
Mal per mal
Marta Rojals
27.11.2009
-
Cap a Palestina falta gent
Carlota Franco
26.11.2009
-
Pandèmia
Xavi Sarrià
25.11.2009
-
'Ells'
Joan Roma
24.11.2009
-
Mesurar la desmesura
Marta Rojals
18.11.2009
-
La crisi de les rotondes
Josep Albinyana
15.11.2009
-
País de peatges
Josep Albinyana
13.11.2009
Marta Rojals
27.05.2013
Jo a la teua edat
Recordem tres dites catalanes del segle passat: 'Jo a la teua edat ja treballava', 'Qui no val per a estudiar, a treballar', i el clàssic de les famílies humils: 'Com que a casa no teníem quartos, em vaig haver de posar a treballar.' Són expressions antigues, de quan 'posar-se a treballar', així, dit i fet, era la sortida fàcil dels pobres, dels dropos, dels rucs, dels llicenciats, dels impacients de cada casa.
I ara tornem a la Catalunya del segle XXI, la comunitat autònoma amb l'educació superior més cara de l'estat espanyol i la sisena més cara d'Europa. Aquestes grans fites les hem assolides gràcies a la col·laboració del Gobierno de España, que per decret-llei ha apujat el preu de les matrícules per aproximar-lo al 'cost total del servei' --un cost total que, com reconeix el mateix decret-llei, ningú no sap quin és--, i amb la contribució del govern de casa, que n'ha encarit les taxes fins a un 66%. Valgui aquest article com a reconeixement a tots ells.
A aquests 'ajuts' a l'estudi, hi podem afegir el de les beques: el 'ministerio', per exemple, ha denegat les seues a gairebé la meitat dels sol·licitants (46%), i la Secretaria d'Universitats ha fet igual amb un terç dels demanaires (33%). Ja ho veuen: cada vegada hi ha més penques que es volen aprofitar d'uns subsidis que ni necessiten ni es mereixen. I tot això en un any que, no cal dir-ho, les famílies són més riques que mai i els fills tenen més ànim per a triomfar als exàmens.
Una altra dada d'interès és que enguany, amb les matrícules més cares de la història, hi ha 3.600 sol·licitants més que s'han quedat sense beca estatal respecte del curs passat. És a dir, que si en els cursos successius els responsables d'universitats tenen la miqueta de valentia que els falta per a apujar les matrícules en la proporció corresponent, aviat podran denegar els ajuts al cent per cent dels estudiants aprofitats i per fi s'haurà acabat la broma aquesta que qualsevol pelacanyes pugui accedir a l'educació superior.
I com que aquí sí que no cal patir que al Wert se li acabi de girar el cap i proposi de pagar una universitat privada a tothom qui es queixi que a la pública enraonen en català, de mica en mica tot tornarà a la normalitat: sense un bon compte corrent, et pintaràs a l'oli el coneixement. Esdevinguts els màsters i graus productes de consum, ja ens podrem congratular del tot de la generositat dels bancs que anunciïn línies de finançament especials per als estudis, i de l'altruisme de les universitats que ofereixin beques pròpies, sufragades, i ara pensarem malament, pel mateix increment de preus. Benvinguts a la roda de la publicitat, consumidors, ai... consumants, ai, estudiants.
En unes condicions acadèmiques similars i en un context extraacadèmic semblant, m'atreviria a afirmar que més de la meitat dels catalans que ara volten els quaranta no haurien tingut la possibilitat d'ensumar la pols d'una pissarra d'universitat en la seua trista vida. És cert que la majoria de llicenciats han acabat igual que els qui no van voler ser-ho, però almenys fa vint anys tenies 'l'opció'. Ara és una altra cosa. Si estudiar esdevé tan difícil com ho és treballar, a aquest pas, anant molt bé, als nostres fills quan en tinguin quaranta els podrem dir: 'Jo a la teua edat ja vivia de l'estat.'
Editorial
-
La manera de guanyar importa
Vicent Partal
27.07.2015
-
La fi de Pujol i la fi de la Catalunya autònoma
Vicent Partal
25.07.2015
-
7 contra 155?
Vicent Partal
24.07.2015
-
El 155 o l'evidència de la desesperació
Vicent Partal
23.07.2015
-
Rajoy i els conceptes més elementals
Vicent Partal
22.07.2015
-
Anem a totes
Vicent Partal
21.07.2015
-
Ciutadans contra el(s) valencià(ns)
Vicent Partal
20.07.2015
-
Contra la revolució
Vicent Partal
17.07.2015
-
Les tres explicacions que no entendran mai
Vicent Partal
16.07.2015
-
Setanta-cinc dies per a treballar tots com bojos
Vicent Partal
15.07.2015
-
Bones vibracions…
Vicent Partal
14.07.2015
-
Turbulències, també a Podem
Vicent Partal
13.07.2015
-
Lleida és un gran exemple
Vicent Partal
10.07.2015
-
I ara un parell de preguntes
Vicent Partal
09.07.2015
-
Entre Irlanda i la CUP
Vicent Partal
08.07.2015
-
(In)justícies
Vicent Partal
07.07.2015
-
La democràcia té límits?
Vicent Partal
06.07.2015
-
Persistència per a guanyar
Vicent Partal
05.07.2015
-
Sumar
Vicent Partal
03.07.2015
-
L’embolic d’Iceta amb el 9-N
Vicent Partal
02.07.2015
-
Contra la 'llei mordassa'
Vicent Partal
01.07.2015
-
Europa, en perill
Vicent Partal
30.06.2015
-
A les vostres mans
Vicent Partal
29.06.2015
-
La trampa
Vicent Partal
26.06.2015
-
El retorn de la Generalitat
Vicent Partal
25.06.2015