Opinió
-
Jordi, el barber tunisià
Xavier Montanyà
24.11.2010
-
Perill al delta del Níger
Xavier Montanyà
17.11.2010
-
Santa i Catalana Hòstia
Xavier Montanyà
09.11.2010
-
Carta al director del Museu d'Història de Catalunya
Xavier Montanyà
03.11.2010
-
Ens prenen per imbècils?
Xavier Montanyà
27.10.2010
-
L’any de la visita del papa
Xavier Montanyà
20.10.2010
-
Dels Banana Boys als Pink Flamingos
Xavier Montanyà
13.10.2010
-
Sospitosos habituals
Xavier Montanyà
07.10.2010
-
Guillem, un any més
Xavi Sarrià
16.04.2010
-
El Twitter de Joan Fuster
Josep Albinyana
07.04.2010
-
Primaveres
Marta Rojals
06.04.2010
-
Flux i reflux del talent
Juli Peretó
30.03.2010
-
Jo abans prenia notes
Oriol Lladó
29.03.2010
Andreu Barnils
22.02.2015
Wanted
La Catalunya que parla anglès, si alguna cosa té, són històries. I cada vegada en són més. Aquesta, per exemple, me la van explicar fa alguns dies uns amics catalano-nord-americans: un joveníssim britànic es guanya la vida de professor d'anglès a Barcelona com molts, parla català com alguns, no parla castellà com pocs, i assisteix a un grup de trobada política marxista. Collons, vaig pensar, amb les noves generacions! Quines barreges que fan. Em van entrar unes enormes ganes de conèixer-lo, a aquest paio. I com que a VilaWeb preparem un programa d'entrevistes en anglès, em vaig apuntar el seu nom. N'he buscat més. Aquesta altra història també m'ha arribat: un home de mitjana edat europeu s'instal·la a Catalunya i, en comptes d'anar a trobades marxistes, inverteix en una empresa de videojocs. Ara mateix té cinquanta treballadors i moltes ganes de créixer. Deu ser, si la història és certa, un dels pocs homes que darrerament en comptes de destruir llocs de feina en construeix, a Catalunya. Aquest senyor alguna cosa també tindrà a dir, de com ho veu tot plegat.
La Catalunya que parla anglès és cada vegada més nombrosa. Fa alguns anys no s'hi trobava ningú que parlés l'idioma de Shakespeare. Pocs estrangers establerts, i menys catalans que el parlessin. Ara, en canvi, ja no és el desert d'abans. Ja fa dècades de mercat comú i mundialització. I darrerament, a més, tots els periodistes dels mitjans de comunicació estrangers establerts a Barcelona, cada vegada més nombrosos a causa del procés, i que molts treballen en anglès. Molts d'ells, segurament, agradi o no, deuen ser gent que ni parla català ni parla castellà. No tot és bilingüisme oficial. Hi ha racons del país on sobretot s'hi entra parlant en anglès. Des dels empresaris alemanys establerts entre Barcelona i Tarragona fins a les bales perdudes de les barres de la nit barcelonina.
A més a més, aquí tenim tota una colla d'amics, esposes, marits, cunyats, tiets, cosins, germans, amants, veïns, companys de feina, coneguts, saludats, amics d'amics... que parlen anglès i només vosaltres coneixeu. El meu cap, un nord-americà molt despert. La meva veïna, una palestina que és molt interessant com ho veu. La meva dona, australiana. El meu marit, alemany. Un del bar que diu que fa música. L'informàtic de l'empresa. Una agent immobiliària de la Costa Brava. Segur que és molta, la gent que coneix estrangers residents a Catalunya que poden ésser interessants d'escoltar. No cal, en cap cas, que els agradi el procés, el Barça, els toros o el pa amb tomàquet. Ni que siguin rics, pobres, d'esquerres. de dretes o abstencinistes. N'hi ha prou que tinguin una conversa interessant. I aquest article és per demanar que, si sou algú d'aquestes característiques, o en coneixeu, m'envieu un missatge a andreu.barnils@partal.cat i així donem a conèixer la Catalunya que parla anglès. Cada vegada més creixent, i encara molt desconeguda.
Moltes gràcies a tothom i bon diumenge.
Editorial
-
La manera de guanyar importa
Vicent Partal
27.07.2015
-
La fi de Pujol i la fi de la Catalunya autònoma
Vicent Partal
25.07.2015
-
7 contra 155?
Vicent Partal
24.07.2015
-
El 155 o l'evidència de la desesperació
Vicent Partal
23.07.2015
-
Rajoy i els conceptes més elementals
Vicent Partal
22.07.2015
-
Anem a totes
Vicent Partal
21.07.2015
-
Ciutadans contra el(s) valencià(ns)
Vicent Partal
20.07.2015
-
Contra la revolució
Vicent Partal
17.07.2015
-
Les tres explicacions que no entendran mai
Vicent Partal
16.07.2015
-
Setanta-cinc dies per a treballar tots com bojos
Vicent Partal
15.07.2015
-
Bones vibracions…
Vicent Partal
14.07.2015
-
Turbulències, també a Podem
Vicent Partal
13.07.2015
-
Lleida és un gran exemple
Vicent Partal
10.07.2015
-
I ara un parell de preguntes
Vicent Partal
09.07.2015
-
Entre Irlanda i la CUP
Vicent Partal
08.07.2015
-
(In)justícies
Vicent Partal
07.07.2015
-
La democràcia té límits?
Vicent Partal
06.07.2015
-
Persistència per a guanyar
Vicent Partal
05.07.2015
-
Sumar
Vicent Partal
03.07.2015
-
L’embolic d’Iceta amb el 9-N
Vicent Partal
02.07.2015
-
Contra la 'llei mordassa'
Vicent Partal
01.07.2015
-
Europa, en perill
Vicent Partal
30.06.2015
-
A les vostres mans
Vicent Partal
29.06.2015
-
La trampa
Vicent Partal
26.06.2015
-
El retorn de la Generalitat
Vicent Partal
25.06.2015