Opinió
-
Guerra Unionista
Andreu Barnils
13.01.2013
-
Catalans a l'Alcàrria
Xavier Montanyà
10.01.2013
-
Avui per mi, demà per tu
Marta Rojals
07.01.2013
-
Un diplomàtic rebel a favor dels catalans
Andreu Barnils
06.01.2013
-
El cínic Artur i l'espiadimonis pervers
Xavier Montanyà
03.01.2013
-
Pere Navarro, paradoxal
Andreu Barnils
30.12.2012
-
Catalunya-Nigèria: Freedom for Ogoniland
Xavier Montanyà
27.12.2012
-
Bombolles de cava
Marta Rojals
24.12.2012
-
En Màrius va pet
Andreu Barnils
23.12.2012
-
Casos tancats, ferides obertes
Xavier Montanyà
21.12.2012
-
Amb Fuster, el sud també existeix
Martí Estruch Axmacher
18.12.2012
-
Matarem el gall
Marta Rojals
17.12.2012
-
Traïdors
Andreu Barnils
16.12.2012
Marta Rojals
23.12.2014
Conte informal de Nadal
Un Nadal més, la família X es reunirà ara a casa dels uns, ara a casa dels altres, per ingerir un menú hipercalòric de caire tradicional. Cap branca de l'estirp no vol ser menys que l'altra, i passat Reis ja faran règim: dietistes rai, i nutricionistes i complements purgants. La iaia ja fa molts anys que no diu acaba-t'ho tot, que els negrets de l'Àfrica passen fam: els fills ja són grans, tenen criatures pròpies i una vegada l'any les porten a una gran cadena de supermercats per comprar paquets d'arròs per al Banc d'Aliments. Els joguets del tió els comprarà en una botiga de comerç just i pagarà amb la targeta de la caixa. Puta caixa, eh.
Entre els parents entaulats, una parella serà més feliç del compte: ahir els va tocar la loteria espanyola, la que diuen que no compren mai perquè és un tribut de l'estat, però agafa un dècim del bar per si hi cau la grossa, que un Antonio no ens el faran. Ja tenen mirat un terrenyet a la costa, però s'ho empassen amb un vinet d'una denominació d'origen forana, perquè ells són de quilòmetre zero, però el vi, el costum, ja se sap. Imagina't que se'ls escapa que són milionaris: els germans esperaran un gest, els cosins potser un altre, i si et descuides adéu xalet amb vistes al mar. Que la gent, quan veu que en tens de calents, et miren d'una altra manera, per l'interès et vull Andreu, i els nebots els han sortit de la CUP i els vindran amb el repartiment de la riquesa i tal i tal, i a sobre el pare de les criatures encara busca feina, que és universal que els has de donar una canya de pescar.
Per Sant Esteve, la cosina doctoranda vindrà de Boston i el cosí sobradament preparat de Califòrnia, i entre caneló i caneló demanaran que què, el procés, i descobriran que la tia 'psoecialista' que de vegades votava Iniciativa i els oncles falangistes que s'havien fet de Ciudadanos conflueixen ideològicament en un partit nou que es veu que no és partit i que es diu Podemos, i tots plegats els explicaran que Espanya es girarà com un mitjó i que la dèria separatista passarà com ja van predir el Nadal passat..., i l'altre, i l'altre, quan Fernández Díaz denunciava al món que les famílies catalanes es tiraven els plats i els torrons pel cap. Quines exageracions, diran tot rient als nebots de l'exili: si els plats i els torrons pel cap només se'ls tiren els 'indepes'! I tot seguit els convidaran a brindar amb el cava 'pels pròxims cent anys junts'.
En efecte: a l'altre cantó de la taula, els sobiranistes trauran fum en una proporció parlamentària: els uns criticaran Mas perquè no cedeix, i els altres criticaran Junqueras perquè no cedeix, que només miren pels interessos partidistes, que ells ho haurien arreglat en dos dies, mecagoncony, què costa fer una llista conjunta - llistes separades si l'objectiu és clar, quan fa deu anys, sobre les mateixes estovalles, els mateixos parents es discutien que si la casa del poble s'havia de reformar abans de vendre-la per demanar-ne més, o si l'havien de vendre ràpidament perquè els preus ja començaven a baixar. I avui la casa, devaluada i desballestada, encara està per vendre i per reformar, que els va trucar una veïna que li fa l'efecte que hi han entrat ocupes i ves si al final no l'hauran de tapiar.
Aquest conte no té moral perquè la vida de debò tampoc no en té. La família X s'intercanviaran amb un somriure els regals que van comprar-se remugant, perquè a mi què m'importa què li pot agradar al sogre o què li pot fer servei. Les cunyades que no es parlen es faran dos petons i els cunyats competidors s'acomiadaran amb una esportiva abraçada. Els xiquets tornaran a donar sentit a fer el paper —que contents que estan els avis— i els pares s'esperaran a ser al cotxe per comparar-los amb els cosins. Els adolescents sortiran a fer un beure al vespre, cordialment: encara no tenen edat de tractar amb notaris ni d'amagar-se secrets. Estimades famílies, estimats valents, fins l'any que ve.
Editorial
-
La manera de guanyar importa
Vicent Partal
27.07.2015
-
La fi de Pujol i la fi de la Catalunya autònoma
Vicent Partal
25.07.2015
-
7 contra 155?
Vicent Partal
24.07.2015
-
El 155 o l'evidència de la desesperació
Vicent Partal
23.07.2015
-
Rajoy i els conceptes més elementals
Vicent Partal
22.07.2015
-
Anem a totes
Vicent Partal
21.07.2015
-
Ciutadans contra el(s) valencià(ns)
Vicent Partal
20.07.2015
-
Contra la revolució
Vicent Partal
17.07.2015
-
Les tres explicacions que no entendran mai
Vicent Partal
16.07.2015
-
Setanta-cinc dies per a treballar tots com bojos
Vicent Partal
15.07.2015
-
Bones vibracions…
Vicent Partal
14.07.2015
-
Turbulències, també a Podem
Vicent Partal
13.07.2015
-
Lleida és un gran exemple
Vicent Partal
10.07.2015
-
I ara un parell de preguntes
Vicent Partal
09.07.2015
-
Entre Irlanda i la CUP
Vicent Partal
08.07.2015
-
(In)justícies
Vicent Partal
07.07.2015
-
La democràcia té límits?
Vicent Partal
06.07.2015
-
Persistència per a guanyar
Vicent Partal
05.07.2015
-
Sumar
Vicent Partal
03.07.2015
-
L’embolic d’Iceta amb el 9-N
Vicent Partal
02.07.2015
-
Contra la 'llei mordassa'
Vicent Partal
01.07.2015
-
Europa, en perill
Vicent Partal
30.06.2015
-
A les vostres mans
Vicent Partal
29.06.2015
-
La trampa
Vicent Partal
26.06.2015
-
El retorn de la Generalitat
Vicent Partal
25.06.2015