Opinió
-
Un manual de vida independentista
Pere Cardús
17.04.2013
-
Si és que hi ha cases d'algú
Marta Rojals
15.04.2013
-
The Witch is dead
Andreu Barnils
14.04.2013
-
L'avvocato del capo di tutti capi
Xavier Montanyà
12.04.2013
-
Sentit d’estat per a tenir veu al món
Pere Cardús
10.04.2013
-
Català de segona classe
Marta Rojals
08.04.2013
-
Necessitem un soldat Manning
Andreu Barnils
07.04.2013
-
Chinua Achebe, paraules contra el racisme
Xavier Montanyà
05.04.2013
-
Bitcoin, els diners del futur?
Andreu Barnils
31.03.2013
-
Fer bugada
Marta Rojals
25.03.2013
-
Té futur la llengua espanyola als EUA ?
Andreu Barnils
24.03.2013
-
L'ajut català als bombardeigs franquistes
Xavier Montanyà
22.03.2013
-
Una altra de superherois
Marta Rojals
18.03.2013
Marta Rojals
23.05.2011
Cunyats
Hi havia una vegada que sorties al carrer i, si miraves amunt, hi veies el cel. Doncs avui, abans que el cel, hi veus rètols de colors: lloguer, venda, es lloga, es ven. Però és mentida: ni es lloga, ni es ven. Senzillament perquè el que te’n demanen al mes és tant com guanyaràs aquell mes. Si és que encara tens feina.
L’habitatge ha esdevingut un producte de luxe, i és el banc qui t’ho diu més clar: perquè tu no ho vals. Per això els indignats de les places de Tahrir de tot arreu assenyalem els bancs, i cridem: Culpables!, i ens caguem en coses abstractes com el ‘sistema’ o el ‘capital’, que té la mateixa entitat que cagar-se en déu.
Però els bancs solets no poden fer res, necessiten còmplices. Molts còmplices. I al capdamunt de la piràmide n’hi ha pocs. Còmplices, ja ho sabem, però pocs. I al capdavall n’hi ha tants com en vulguis, somiant a pujar el seu esglaonet, i tot el dret que hi tenen. Doncs entre aquests escaladors hi ha dos cunyats que un dia, en un dinar familiar, van somiar que podrien retirar-se venent el pis de la sogra per comprar-se’n dos, que ja t’ho dic jo, cunyat, que en Tal i en Pasqual també es van vendre els seus, i en un any ja en tenien quatre, així que ja pots començar a fer espai al garatge per al Cayenne. I així va començar a girar la roda en desenes de milers de sobretaules del nostre país: doncs jo t’avalo, tu m’avales, ell ens revalora, nosaltres venem, vosaltres compreu i tothom es folra. Tret que siguis ruc, és clar.
I aquests dies els indignats disparem cap amunt, cap a les altres esferes, i no ens en falten raons. Però tampoc no podem ignorar que, arran de terra, tothom qui ha pogut, en la mesura que ha pogut, no ha dubtat a enfilar-se al carro del cunyadisme. Perquè jo no sóc ruc. I mentrestant, qui no podia i s’ho mirava, sense ser catedràtic de la Universitat de Columbia, ja veia venir que tot això havia de petar. I ho deia arrufant molt les celles, mentre tirava amb fúria un terròs de sucre al cafè. És a dir, arreglant el món a l’estil mediterrani.
Afirmar que tota la culpa és dels bancs, dolents més que dolents, i dels governants que ho han permès, dolents dolentíssims, és tenir-nos en consideració d’idiotes. Nosaltres som més, i ho podíem haver parat abans. Però, és clar, fa quatre anys els eslògans que ara cridem eren cosa de bufanúvols, anarquistes, comunistes, repica-olles i acampa-places. I doncs, què esperàvem? Els bancs només han fet la seua feina, perquè és la naturalesa de l’escorpí. I mentre el vaixell anava a tota màquina, els governants marcaven paquet des de la proa del Titànic, com els cunyats al volant dels seus Cayenne. Que fàcil que és ara apuntar-se a la revolució. Ara que no hi tenim res a perdre. Sempre serem un país de cunyats ordint el negoci del segle a la taula de la sogra. O això també creiem que ho podem canviar?
Editorial
-
La manera de guanyar importa
Vicent Partal
27.07.2015
-
La fi de Pujol i la fi de la Catalunya autònoma
Vicent Partal
25.07.2015
-
7 contra 155?
Vicent Partal
24.07.2015
-
El 155 o l'evidència de la desesperació
Vicent Partal
23.07.2015
-
Rajoy i els conceptes més elementals
Vicent Partal
22.07.2015
-
Anem a totes
Vicent Partal
21.07.2015
-
Ciutadans contra el(s) valencià(ns)
Vicent Partal
20.07.2015
-
Contra la revolució
Vicent Partal
17.07.2015
-
Les tres explicacions que no entendran mai
Vicent Partal
16.07.2015
-
Setanta-cinc dies per a treballar tots com bojos
Vicent Partal
15.07.2015
-
Bones vibracions…
Vicent Partal
14.07.2015
-
Turbulències, també a Podem
Vicent Partal
13.07.2015
-
Lleida és un gran exemple
Vicent Partal
10.07.2015
-
I ara un parell de preguntes
Vicent Partal
09.07.2015
-
Entre Irlanda i la CUP
Vicent Partal
08.07.2015
-
(In)justícies
Vicent Partal
07.07.2015
-
La democràcia té límits?
Vicent Partal
06.07.2015
-
Persistència per a guanyar
Vicent Partal
05.07.2015
-
Sumar
Vicent Partal
03.07.2015
-
L’embolic d’Iceta amb el 9-N
Vicent Partal
02.07.2015
-
Contra la 'llei mordassa'
Vicent Partal
01.07.2015
-
Europa, en perill
Vicent Partal
30.06.2015
-
A les vostres mans
Vicent Partal
29.06.2015
-
La trampa
Vicent Partal
26.06.2015
-
El retorn de la Generalitat
Vicent Partal
25.06.2015