Opinió
-
L'últim dia que vam fer d’Espanya
Marta Rojals
03.06.2014
-
La cara lletja del rei d'Espanya
Andreu Barnils
03.06.2014
-
El PIB, més brut que mai
Andreu Barnils
01.06.2014
-
En defensa de la nostra escola
Xavi Sarrià
30.05.2014
-
Senyor Navarro, sobretot, no dimiteixi
Pere Cardús
29.05.2014
-
El que puc fer amb un premi literari
Joan-Lluís Lluís
28.05.2014
-
Volem volar
Marta Rojals
26.05.2014
-
Bienvenue en Catalogne
Andreu Barnils
25.05.2014
-
Gràcies
Xavi Sarrià
22.05.2014
-
Què volen, violència?
Pere Cardús
22.05.2014
-
Twitter no és cap barra de bar
Marta Rojals
20.05.2014
-
Grans ironies històriques
Andreu Barnils
18.05.2014
-
Més enllà del Castor
Xavi Sarrià
16.05.2014
Xavier Montanyà
22.03.2013
L'ajut català als bombardeigs franquistes
“Per més temps que passi no oblidarem aquesta salvatjada i sempre la condemnarem, perquè contra la barbàrie no hi pot haver oblit, ni indiferència”, ha dit la vice-presidenta del govern, Joana Ortega, en l’homenatge a les víctimes dels bombardeigs de Barcelona del 1938. La memòria és difusa i interessada, oimés quan l'administren els polítics. Escoltant allò que s’ha dit aquests dies, en general, sembla que l'únic responsable d’aquells bombardeigs fou l’aviació italiana. Però cal recordar, una vegada més, que els italians treballaven per als franquistes espanyols, entre els quals també hi havia molts catalans, i que una part important va fer un paper clau en la subministració d’informació a Franco, als italians i als nazis, per a bombardejar Barcelona i Catalunya.
A Barcelona hi va haver uns 1.000 morts, i més de 1.500 ferits, només l’any 1938. A Catalunya, en tota la guerra, es calcula que hi hagué unes 4.736 víctimes mortals dels bombardeigs italians, nazis i franquistes.
Barcelona va ser una de les primeres ciutats d'Europa bombardejades des de l’aire. El càstig contra la població civil indefensa, a la rereguarda, era més efectiu que no pas fer créixer el nombre de baixes militars al front. Fou una tècnica habitual a les guerres colonials, per a exterminar 'salvatges'. Era la primera vegada que es feia servir en el món, diguem-ne, civilitzat, contra uns altres 'salvatges': els demòcrates, el rojos, els anarquistes, els sindicalistes... Devien pensar això els distingits burgesos catalans, propers a la Lliga, que hi van col·laborar. Com? Fent una tasca essencial: facilitant la informació dels objectius a bombardejar.
Si Francesc Cambó i Joan March van ajudar Franco, generosament, amb ingents quantitats de diners, Josep Bertran i Musitu, prohom de la Lliga, ex-ministre, íntim de Cambó, ho va fer amb una gran quantitat d’informació, precisa i eficaç. Va fundar el Servicio de Información de la Frontera Nordeste de España (SIFNE), una xarxa d’espionatge que va nodrir el Cuartel General del Generalísimo de més de tres-cents mapes generals, dels fronts, de les costes, de les principals poblacions, amb informació sobre divisions republicanes, aeròdroms, dipòsits, casernes, arsenals, fàbriques... Bertran i Musitu, orgullós i triomfant, l’any 40, va escriure: 'La tasca cartogràfica feta per part d’agents i confidents i pel personal especialitzat de l’Oficina Central va ser tan intensa, que, per a fer-se'n una idea del volum, només cal indicar que a la ciutat de Barcelona es van assenyalar 220 objectius.'
Jo he vist el plànol i et quedes glaçat. Franco i els italians tenien, gràcies a ells, molta informació per a bombardejar. Dos-cents vint objectius. Només a Barcelona.
Els agents i confidents eren desenes de quintacolumnistes, i destacats prohoms de la dreta, que feien funcions diverses en l'organització: Felipe Bertran i Güell, Manuel Doncel, Francesc Cambó, Joan March, Joan Ventosa Calvell, Luis Duran Ventosa, Eduard Aunós, Felipe Rodés, Manuel Vidal-Quadras, Enrique Marsans, Antonio Espinosa Sanmartín, Pedro Salisachs Robiralta, José Camps, José Brugada Wood, Luis Pérez Sala, els germans Gabarró, Daniel Ripoll Noble, Manuel Arquer, Frederic Montagut, José Vintró, Joan Tarragona, Pedro Rivière, Josep Pla, Adi Enberg, Carlos Sentís, José María Sentís... En l’aparell de premsa i propaganda hi havia Eugeni d’Ors i Joan Estelrich.
Convé destacar que el SIFNE treballava en estreta relació amb l’extrema dreta francesa, i els serveis d’intel·ligència nazi, l’Abwehr, i mussolinià, l’OVRA.
Al celler de la mansió dels Bertran hi havia, fins fa poc, uns esplèndids vins de Bordeu, un regal que Von Ribbentrop havia fet a Serrano Suñer i aquest a Bertran i Musitu. Havien estat requisats durant l’ocupació, evidentment.
Dels treballs publicats sobre els espies catalans de Franco, es destaca el de l’historiador Jordi Guixé, que ha pogut demostrar que les informacions del SIFNE arribaven a Burgos i a Salamanca i, d'allà, es transmetien a Mallorca, seu de l’aviació nazi i italiana. El seu darrer llibre és 'La República perseguida. Exilio y represión en la Francia de Franco, 1927-1951' (PUV, 2012). Basant-nos en part de les seves investigacions, l’any 2010, vaig dirigir el documental 'Espies de Franco'. Fent honor a la funció nacional de preservar la memòria històrica, TV3 va decidir d'emetre'l un dilluns gairebé de matinada, quan tothom dorm. Les televisions franceses el van emetre a hores normals, i va ser convidat al Festival International de Programmes Audiovisuels de Biarritz. Els catalans l’han pogut veure gràcies a TVE, que l'ha programat, unes quantes vegades, en horari de màxima audiència. La memòria és interessada, sobretot, com deia al principi, quan l’administren els polítics i els mitjans oficials.
Editorial
-
La manera de guanyar importa
Vicent Partal
27.07.2015
-
La fi de Pujol i la fi de la Catalunya autònoma
Vicent Partal
25.07.2015
-
7 contra 155?
Vicent Partal
24.07.2015
-
El 155 o l'evidència de la desesperació
Vicent Partal
23.07.2015
-
Rajoy i els conceptes més elementals
Vicent Partal
22.07.2015
-
Anem a totes
Vicent Partal
21.07.2015
-
Ciutadans contra el(s) valencià(ns)
Vicent Partal
20.07.2015
-
Contra la revolució
Vicent Partal
17.07.2015
-
Les tres explicacions que no entendran mai
Vicent Partal
16.07.2015
-
Setanta-cinc dies per a treballar tots com bojos
Vicent Partal
15.07.2015
-
Bones vibracions…
Vicent Partal
14.07.2015
-
Turbulències, també a Podem
Vicent Partal
13.07.2015
-
Lleida és un gran exemple
Vicent Partal
10.07.2015
-
I ara un parell de preguntes
Vicent Partal
09.07.2015
-
Entre Irlanda i la CUP
Vicent Partal
08.07.2015
-
(In)justícies
Vicent Partal
07.07.2015
-
La democràcia té límits?
Vicent Partal
06.07.2015
-
Persistència per a guanyar
Vicent Partal
05.07.2015
-
Sumar
Vicent Partal
03.07.2015
-
L’embolic d’Iceta amb el 9-N
Vicent Partal
02.07.2015
-
Contra la 'llei mordassa'
Vicent Partal
01.07.2015
-
Europa, en perill
Vicent Partal
30.06.2015
-
A les vostres mans
Vicent Partal
29.06.2015
-
La trampa
Vicent Partal
26.06.2015
-
El retorn de la Generalitat
Vicent Partal
25.06.2015