Opinió
-
De 1789 a 2014: els punts de no-retorn
Joan-Lluís Lluís
13.10.2014
-
Morir en mans d'una dona
Andreu Barnils
12.10.2014
-
Carta a Kobanê
Xavi Sarrià
10.10.2014
-
Trenta dies que faran tremolar Catalunya
Pere Cardús
09.10.2014
-
Confiança.SÍ - Confiança.NO
Marta Rojals
07.10.2014
-
S’ha acabat el temps del diàleg… que mai no ha existit
Oriol Izquierdo
06.10.2014
-
Dies de glòria i dies de fúria
Andreu Barnils
05.10.2014
-
Valencià en perill d’extinció
Xavi Sarrià
03.10.2014
-
Mirar el futur de cara i dir-li bon dia
Pere Cardús
02.10.2014
-
El desadoctrinador que ens desadoctrini...
Marta Rojals
30.09.2014
-
Defensors del sistema
Joan-Lluís Lluís
29.09.2014
-
Moltes gràcies, president
Andreu Barnils
28.09.2014
-
Tombarem el TIL
Xavi Sarrià
26.09.2014
Marta Rojals
17.03.2014
El Photoshop de l’ànima
Si has fet una calçotada i no n'has penjat les fotos a la xarxa; si has anat a la platja i no hi has carregat l'estampa 'peus amb mar de fons'; si has fet una escapada i no has emès cap piulada cosmopolita des de l'aeroport, això deu ser perquè no tens Facebook, Twitter o Instagram. O que t'ha fallat el wi-fi, o el 3G, o se t'ha acabat la bateria del mòbil, o alguna altra catàstrofe com que hagis anat de viatge, a la platja, de calçotada i no ho hagis pogut demostrar documentalment a les amistats o als seguidors.
De tant en tant, els mitjans publiquen el típic estudi d'una universitat o altra que conclou que les xarxes socials, a mitjà i llarg termini, causen insatisfacció, infelicitat i frustració en els usuaris. Quan parlen de 'xarxes socials' solen referir-se a Facebook, que té l'honor de reunir els tres pilars de l'exhibicionisme 2.0: l'emocional, l'intel·lectual i el visual. Com poden les nostres ànimes anodines restar alienes a aital desplegament de poder? Ensenya allò que ets, o encara millor: sigues allò que ensenyes. Continuarem exagerant una mica més per a fer-nos entendre:
Com a eina de retoc, Facebook és molt superior a Photoshop, per la raó que no tan solament ens permet d'editar-nos per fora, sinó també per dins. Gràcies a la paleta de Facebook podem semblar més simpàtics, més interessants, més atractius; simular una vida social d'anunci de cervesa, una bona companyia, una paella en el si de la concòrdia familiar; ens permet de fer un 'zoom' a les nostres menudeses, d'il·luminar les nostres ombres i d'acolorir les nostres grisors. Entre això i els filtres –tan fàcils de fer servir com decidir què passarem per alt, què ocultarem, què no direm–, dissenyem un jo digital que ve a ser el nostre jo ideal. Un jo bonic d'ensenyar.
Aquest 'jo', enfortit per l'amor propi, està preparat per a eludir les antigues normes del pudor, tan restrictives com obsoletes. Aquella reserva íntima de la vida analògica es dilueix en la immensitat abstracta del ciberespai i, així, som capaços de publicar imatges que fa cinc anys no se'ns hauria acudit de mostrar a la meitat de les nostres amistats; o repiulem sense moure ni una cella elogis aliens i glòries pròpies que, de viu en viu, la vergonya ens impediria de predicar. El nostre jo digital s'ha de fer valdre: la competència és ferotge a l'àgora virtual.
Evidentment, ni tu ni jo no hem fet mai ús d'aquestes eines tan temptadores i poderoses, segur que no. I si ho fem, qui ho sabrà? Les xarxes ens permeten de ser la publicitat de nosaltres mateixos, com la model a qui difuminen la cel·lulitis per a l'anunci de crema solar. Aleshores ens vénen les universitats amb els estudis que hem dit, que en definitiva no són més que l'actualització d'uns altres estudis que ja coneixíem respecte dels efectes de la publicitat sobre les nostres expectatives. I després, és clar, els seguiran les reivindicacions de les bondats de la cosa natural, sense manipulacions ni retocs, la vida de tota la vida. És la història de sempre, adaptada als nous formats. Les tecnologies evolucionen, però la naturalesa humana sempre és la mateixa.
Editorial
-
La manera de guanyar importa
Vicent Partal
27.07.2015
-
La fi de Pujol i la fi de la Catalunya autònoma
Vicent Partal
25.07.2015
-
7 contra 155?
Vicent Partal
24.07.2015
-
El 155 o l'evidència de la desesperació
Vicent Partal
23.07.2015
-
Rajoy i els conceptes més elementals
Vicent Partal
22.07.2015
-
Anem a totes
Vicent Partal
21.07.2015
-
Ciutadans contra el(s) valencià(ns)
Vicent Partal
20.07.2015
-
Contra la revolució
Vicent Partal
17.07.2015
-
Les tres explicacions que no entendran mai
Vicent Partal
16.07.2015
-
Setanta-cinc dies per a treballar tots com bojos
Vicent Partal
15.07.2015
-
Bones vibracions…
Vicent Partal
14.07.2015
-
Turbulències, també a Podem
Vicent Partal
13.07.2015
-
Lleida és un gran exemple
Vicent Partal
10.07.2015
-
I ara un parell de preguntes
Vicent Partal
09.07.2015
-
Entre Irlanda i la CUP
Vicent Partal
08.07.2015
-
(In)justícies
Vicent Partal
07.07.2015
-
La democràcia té límits?
Vicent Partal
06.07.2015
-
Persistència per a guanyar
Vicent Partal
05.07.2015
-
Sumar
Vicent Partal
03.07.2015
-
L’embolic d’Iceta amb el 9-N
Vicent Partal
02.07.2015
-
Contra la 'llei mordassa'
Vicent Partal
01.07.2015
-
Europa, en perill
Vicent Partal
30.06.2015
-
A les vostres mans
Vicent Partal
29.06.2015
-
La trampa
Vicent Partal
26.06.2015
-
El retorn de la Generalitat
Vicent Partal
25.06.2015