Opinió
-
Xifres
Vicent Partal
31.05.2010
-
Soledat
Vicent Partal
28.05.2010
-
Burca i equilibri
Vicent Partal
27.05.2010
-
Ostres!
Vicent Partal
26.05.2010
-
Crisi i espanyolisme
Vicent Partal
25.05.2010
-
Tea Party
Vicent Partal
21.05.2010
-
Fer el ridícul
Vicent Partal
20.05.2010
-
El debat sobre els bancs
Vicent Partal
19.05.2010
-
Consulta i consultes
Vicent Partal
18.05.2010
-
Hereu en caiguda lliure
Vicent Partal
17.05.2010
-
Una por argentina
Vicent Partal
14.05.2010
-
Dimitisca senyor president
Vicent Partal
13.05.2010
-
A la seua o a la nostra
Vicent Partal
12.05.2010
Vicent Partal
07.04.2011
Fracàs
Ahir fou un dia dur per a la ministra espanyola d'economia. De primer, hagué de fer una conferència de premsa per a explicar que les coses anaven pitjor que no semblava, i al vespre Portugal demanava el rescat europeu, rescat que deixa Espanya en la sala d'espera, el següent de la llista.
No necessàriament ha de passar que Espanya siga rescatada per la Unió Europea. Potser no caldrà. Però ningú no discutia que abans d'Espanya passaria Portugal. Ara, doncs, s'ha cremat una etapa més. I per als escèptics cal recordar que la ministra espanyola Salgado digué, fa pocs dies, en una entrevista que Portugal no necessitaria el rescat 'perquè assoleix bé els objectius'.
Deixem-ho estar, de moment, doncs. Oblidem que Espanya pot ser la següent economia a rescatar d'Europa, una economia, a més, d'un volum que supera el de les tres economies ja sota control. Així i tot, Portugal és una amenaça gran per a l'economia espanyola, perquè Espanya és el seu principal mercat i alhora el principal creditor. Els bancs espanyols, que ja estan prou malament tots sols, tenen setanta mil milions d'euros invertits en deute portuguès. Poca broma.
En tot cas, doncs, la situació és molt lluny d'aquella època d'eufòria generalitzada en què alguns polítics dibuixaven una gran Espanya de seixanta milions d'habitants, rica i plena, mestressa de Sud-amèrica i capaç de tombar l'eix europeu i fer-lo arribar a Madrid. La por i la incertesa que es veieren en un dia com ahir és la constatació d'un fracàs, un més, d'un estat que fa, també, fallida política.
Mail Obert
-
La ignorància del rei
Oriol Izquierdo
27.07.2015
-
Parla amb la teva àvia (i II)
Andreu Barnils
26.07.2015
-
Sean Scully a Santa Cecília de Montserrat
Mercè Ibarz
25.07.2015
-
L'exemple de la ILP per l'habitatge: desobeir i avançar junts
Bel Zaballa
24.07.2015
-
No és ignorància: és cinisme i mala fe
Pere Cardús
23.07.2015
-
L'escepticisme jacobí lleument esquerdat
Joan-Lluís Lluís
22.07.2015
-
Peix al cove ‘reloaded’
Marta Rojals
21.07.2015
-
A Grècia, dos assassinats
Andreu Barnils
19.07.2015
-
La llista independentista: un artefacte imbatible?
Pere Cardús
16.07.2015
-
La meva llista civil per la independència
Bel Zaballa
15.07.2015
-
#cimeraindepe, minut i resultat
Marta Rojals
14.07.2015
-
Ara és l’Hora: la candidatura del sí-sí
Oriol Izquierdo
13.07.2015
-
Amb sense president
Andreu Barnils
12.07.2015
-
Fills de l’exili, de les migracions, de l’educació
Mercè Ibarz
11.07.2015
-
Si #TV3noemrepresenta, qui ho farà?
Marta Rojals
07.07.2015
-
Lluís Llach, el Camp Nou i una fam de trenta anys
Joan-Lluís Lluís
06.07.2015
-
Joan Herrera, al divan (II)
Andreu Barnils
05.07.2015
-
Salvador Iborra, no és cosa nostra
Roger Cassany
04.07.2015
-
La llista electoral que pot passar la prova de l'ànec
Pere Cardús
02.07.2015
-
Orwell 2.0, o digues-me què cliques i et diré qui ets
Bel Zaballa
01.07.2015
-
'Indepe' amb mar de fons
Marta Rojals
30.06.2015
-
La resposta
Oriol Izquierdo
29.06.2015
-
Joan Herrera, al divan
Andreu Barnils
28.06.2015
-
40 anys de tot allò, 30 d’això
Mercè Ibarz
27.06.2015
-
El mètode per a sumar els 'sí se puede' a la independència
Pere Cardús
25.06.2015