Opinió
-
Un poble valent
Vicent Partal
11.02.2011
-
Músiques
Vicent Partal
10.02.2011
-
Aparcar la poesia
Vicent Partal
08.02.2011
-
Mallorca es mou
Vicent Partal
07.02.2011
-
El problema del PSC es diu Trias
Vicent Partal
04.02.2011
-
Covard
Vicent Partal
03.02.2011
-
És la internacional...
Vicent Partal
02.02.2011
-
Despenalitzats i prou
Vicent Partal
31.01.2011
-
Prenguem-ne nota
Vicent Partal
28.01.2011
-
Un país molt afeblit
Vicent Partal
26.01.2011
-
L'atac que no s'atura
Vicent Partal
25.01.2011
-
Això, ja ho havia escrit
Vicent Partal
24.01.2011
-
Youtube: èxit i persistència
Vicent Partal
21.01.2011
Vicent Partal
02.10.2008
Jo
Una novel·lista americana, d'origen rus, Ayn Rand, va escriure una vegada: 'To say "I love you" one must first be able to say the "I"'. La intenció de la frase és difícil de traduir, però podríem deixar-ho en alguna cosa com ara aquesta: 'per poder dir "jo t'estime", abans has de saber dir "jo"'. Doncs bé, en veient i rellegint el debat del Parlament de Catalunya, hi trobe a faltar exactament això, que algú diga 'jo'.
El president demana al cap de l'oposició confiança. El cap de l'oposició demana al president que faça alguna cosa. Els partits minoritaris del govern demanen als altres partits coses. I així anem fent. Tothom demana a l'altre, tothom reclama a l'altre. Com si l'acció decisiva no depenguera de cadascú. Hi ha una part de ritual en tot plegat, és cert. De minuts de televisió i de línia de diari. Però hi ha una part també de càlcul conservador, de no arriscar, de preferir el perfil baix, a l'espera que siga l'altre qui s'estavelle. També és evident que les responsabilitats són diferents. No és igual ser el president de la Generalitat que el cap d'una banda de tres diputats. Però per a parlar amb veu clara i dir coses directes n'hi ha prou amb una boca i un cervell.
Jo no sé com acabarà tot això del finançament. Sóc clarament pessimista, però podria equivocar-me, de manera que preferesc ser prudent. Potser acabarà bé. Potser no. Però, passe què passe, m'adone que em comença a resultar preocupant aquesta manca aparent del 'jo' en la política catalana, aquest intent de no prendre la iniciativa amb totes les conseqüències, facen què facen els altres. Pensant, sobretot, en el molt de camí que encara resta, més enllà del finançament.
Mail Obert
-
La ignorància del rei
Oriol Izquierdo
27.07.2015
-
Parla amb la teva àvia (i II)
Andreu Barnils
26.07.2015
-
Sean Scully a Santa Cecília de Montserrat
Mercè Ibarz
25.07.2015
-
L'exemple de la ILP per l'habitatge: desobeir i avançar junts
Bel Zaballa
24.07.2015
-
No és ignorància: és cinisme i mala fe
Pere Cardús
23.07.2015
-
L'escepticisme jacobí lleument esquerdat
Joan-Lluís Lluís
22.07.2015
-
Peix al cove ‘reloaded’
Marta Rojals
21.07.2015
-
A Grècia, dos assassinats
Andreu Barnils
19.07.2015
-
La llista independentista: un artefacte imbatible?
Pere Cardús
16.07.2015
-
La meva llista civil per la independència
Bel Zaballa
15.07.2015
-
#cimeraindepe, minut i resultat
Marta Rojals
14.07.2015
-
Ara és l’Hora: la candidatura del sí-sí
Oriol Izquierdo
13.07.2015
-
Amb sense president
Andreu Barnils
12.07.2015
-
Fills de l’exili, de les migracions, de l’educació
Mercè Ibarz
11.07.2015
-
Si #TV3noemrepresenta, qui ho farà?
Marta Rojals
07.07.2015
-
Lluís Llach, el Camp Nou i una fam de trenta anys
Joan-Lluís Lluís
06.07.2015
-
Joan Herrera, al divan (II)
Andreu Barnils
05.07.2015
-
Salvador Iborra, no és cosa nostra
Roger Cassany
04.07.2015
-
La llista electoral que pot passar la prova de l'ànec
Pere Cardús
02.07.2015
-
Orwell 2.0, o digues-me què cliques i et diré qui ets
Bel Zaballa
01.07.2015
-
'Indepe' amb mar de fons
Marta Rojals
30.06.2015
-
La resposta
Oriol Izquierdo
29.06.2015
-
Joan Herrera, al divan
Andreu Barnils
28.06.2015
-
40 anys de tot allò, 30 d’això
Mercè Ibarz
27.06.2015
-
El mètode per a sumar els 'sí se puede' a la independència
Pere Cardús
25.06.2015