Opinió
-
Qui té por que votem?
Vicent Partal
07.09.2011
-
Els 125.953 alumnes valencians o tres famílies del Principat
Vicent Partal
06.09.2011
-
Cal parlar clar
Vicent Partal
05.09.2011
-
El ridícul de Duran, o CiU contra les cordes
Vicent Partal
03.09.2011
-
La anormalitat espanyola
Vicent Partal
02.09.2011
-
Barrera ens ha dit adéu sense haver vist la independència
Vicent Partal
27.08.2011
-
En favor de Televisió de Mallorca
Vicent Partal
29.07.2011
-
Bildu al Parlament de Catalunya
Vicent Partal
27.07.2011
-
Liderar el país
Vicent Partal
26.07.2011
-
El dret de la diferència
Vicent Partal
25.07.2011
-
L'adéu d'un sucursalista penós
Vicent Partal
20.07.2011
-
La mort d'un gran periodista
Vicent Partal
20.07.2011
-
El PSC tem el PP
Vicent Partal
19.07.2011
Vicent Partal
18.06.2012
Aniran de pressa, però quant duraran?
Els grecs han votat i han decidit que els partidaris del rescat formassen govern. Han donat a Nova Democràcia, al PASOK i a l'Esquerra Democràtica deu punts més que no els que els havien donat al maig. I Nova Democràcia ha guanyat de quasi tres punts una Syriza que ha demostrat una gran capacitat de creixement. Supose que aniran de pressa, que volen esvair dubtes. Avui Samaras rebrà l'encàrrec de formar govern i probablement ho farà. Ara, la qüestió és si durarà gaire.
En aquestes eleccions Syruza ha aconseguit dues grans victòries. N'és una que fins i tot Nova Democràcia vulgui reformar els acords amb la Unió Europea --un canvi al qual també ha contribuït molt el triomfalisme de Rajoy. N'és una altra, que formaran un govern de tots contra Syriza, però serà un govern format per gent que ni en privat ni en públic no es poden veure.
La vida política de Samaras deixa ben clar que sap maniobrar i que és capaç de canviar completament de discurs i de posicions si li va la vida política. Però l'experiència del govern de coalició amb el PASOK va ser molt complicada, i les relacions de Samara amb el dirigent socialista Evangelos Vanizelos van ser particularment dolentes. Ahir al vespre un portaveu del PASOK va dir que la condició que posaven per a entrar al govern era que Samaras no fos president; l'opinió fou negada tot seguit, però indica prou com van les coses.
Ara, les males relacions personals no són pas el problema més greu. El problema més greu és que Nova Democràcia i PASOK pràcticament no van d'acord en res. Ni en les reformes fiscals a fer, ni en el percentatge de funcionaris que cal fer fora ni encara menys en la política immigratòria, una qüestió extremadament sensible i que els nazis d'Alba Daurada han sabut explotar a fons.
Mentrestant, a Europa, no li toca més remei que creure que, d'aquestes eleccions, n'eixirà un govern que no moleste. La imatge de Samaras a Brussel·les no és gens bona. Encara recorden la seua demagògica campanya contra el rescat del 2010 i els maldecaps que va causar. Però no tenen cap més eixida que ajudar-lo.
I d'ací pot venir el punt decisiu. El cap de Nova Democràcia ha acabat la campanya tornant al passat i demanant una renegociació del memoràndum. Anit alguns dirigents europeus s'han afanyat a dir que les condicions podien alleujar-se molt; per exemple, allargant els terminis o fins i tot fent quitances addicionals. I com hi respondrà el nou govern grec? Al carrer i al parlament Syriza molt probablement no el deixarà respirar, i s'ha vist ben clar que l'èxit de la coalició radical no era flor d'un dia.
De fet, els partits pro rescat no arriben a representar la meitat de l'electorat. I, en aquestes, la formació d'un govern de coalició amb polítics que no s'entenen i amb programes que no casen únicament pot semblar un alleujament, si l'alternativa fa més por. Però això no és garantia de gran cosa...
Mail Obert
-
La ignorància del rei
Oriol Izquierdo
27.07.2015
-
Parla amb la teva àvia (i II)
Andreu Barnils
26.07.2015
-
Sean Scully a Santa Cecília de Montserrat
Mercè Ibarz
25.07.2015
-
L'exemple de la ILP per l'habitatge: desobeir i avançar junts
Bel Zaballa
24.07.2015
-
No és ignorància: és cinisme i mala fe
Pere Cardús
23.07.2015
-
L'escepticisme jacobí lleument esquerdat
Joan-Lluís Lluís
22.07.2015
-
Peix al cove ‘reloaded’
Marta Rojals
21.07.2015
-
A Grècia, dos assassinats
Andreu Barnils
19.07.2015
-
La llista independentista: un artefacte imbatible?
Pere Cardús
16.07.2015
-
La meva llista civil per la independència
Bel Zaballa
15.07.2015
-
#cimeraindepe, minut i resultat
Marta Rojals
14.07.2015
-
Ara és l’Hora: la candidatura del sí-sí
Oriol Izquierdo
13.07.2015
-
Amb sense president
Andreu Barnils
12.07.2015
-
Fills de l’exili, de les migracions, de l’educació
Mercè Ibarz
11.07.2015
-
Si #TV3noemrepresenta, qui ho farà?
Marta Rojals
07.07.2015
-
Lluís Llach, el Camp Nou i una fam de trenta anys
Joan-Lluís Lluís
06.07.2015
-
Joan Herrera, al divan (II)
Andreu Barnils
05.07.2015
-
Salvador Iborra, no és cosa nostra
Roger Cassany
04.07.2015
-
La llista electoral que pot passar la prova de l'ànec
Pere Cardús
02.07.2015
-
Orwell 2.0, o digues-me què cliques i et diré qui ets
Bel Zaballa
01.07.2015
-
'Indepe' amb mar de fons
Marta Rojals
30.06.2015
-
La resposta
Oriol Izquierdo
29.06.2015
-
Joan Herrera, al divan
Andreu Barnils
28.06.2015
-
40 anys de tot allò, 30 d’això
Mercè Ibarz
27.06.2015
-
El mètode per a sumar els 'sí se puede' a la independència
Pere Cardús
25.06.2015