Opinió
-
I on són les respostes?
Vicent Partal
27.09.2011
-
Si esquivem la llei, de què ens val el Parlament?
Vicent Partal
27.09.2011
-
La Catalunya més covarda
Vicent Partal
26.09.2011
-
No és raonable continuar demanant als palestins que esperen més
Vicent Partal
23.09.2011
-
Rubalcaba i els referèndums
Vicent Partal
21.09.2011
-
Impunitat, com sempre
Vicent Partal
20.09.2011
-
Una nova etapa d'Esquerra Republicana
Vicent Partal
19.09.2011
-
Deixadesa envers els 'minoritaris'
Vicent Partal
15.09.2011
-
Per als valencians el preu de l'anticatalanisme és la misèria
Vicent Partal
14.09.2011
-
No som on érem: ja som lluny
Vicent Partal
13.09.2011
-
11-S: deu anys després el món no és el mateix
Vicent Partal
12.09.2011
-
Les condicions de Guardiola
Vicent Partal
09.09.2011
-
El problema real és la constitució
Vicent Partal
08.09.2011
Vicent Partal
25.11.2011
Menys TVC: una decisió que afebleix la catalanitat
L’anunci de fortes retallades a TVC no es pot desconnectar del paper social que juga la Televisió de Catalunya. Sobretot si les retallades arriben en el moment més difícil de la seua història. La implantació de la TDT ha estat un desastre pel país --cosa que alguns ja vam avisar que passaria. El resultat de multiplicar desaforadament el nombre d’emissors ha comportat una competència salvatge que ha fet TV3 més feble i, molt pitjor que això, que ha reduït la presència de la televisió en català a les pantalles.
Forçar TVC a reduïr-se encara més precisament ara és en aquest sentit molt perillós. Per exemple si TVC no pot oferir el futbol en català i en obert qui perd no és TV3 qui perd és la llengua catalana. Molts espectadors s’han acostat a la Televisió de Catalunya precisament a través d’esdeveniments de gran popularitat, dels qual el futbol era una peça bàsica des de fa anys. Era per això que tants mallorquins pujaven a la serra de Tramuntana a veure-la, abans de posar repetidors. Va ser per això que les penyes blaugrana de València van ser motors en la implantació dels repetidors al País Valencià. I en les zones fortament castellanitzades de l’àrea metropolitana de Barcelona TV3 només pot entrar-hi de manera massiva de la mà del Barça i d’alguns programes concrets. I aquesta és una funció social clau que TVC fa.
Nosaltres tenim un problema important. Som Dinamarca o Holanda per dimensió però no ens podem comportar com ells. Els danesos no tenen un 3/24, és cert, però tampoc no tenen la pressió de dues grans cultures que els poden anorrear. De vegades, per tant, en català hem de fer més esforços que els altres i d’això també n’hem de ser conscients.
El portaveu del govern, Francesc Homs, ha dit en aquest sentit que aquesta és una decisió dels riscos de la qual ells en són molts conscients. Ho espere perquè el govern està prenent algunes decisions com aquesta que afebleixen de manera indiscutible el coixí social del catalanisme. D’aquell mateix catalanisme que un dia haurà de tensar-se al màxim per a defensar el concert econòmic que vol aconseguir l’actual govern, o la independència o simplement la defensa de la immersió lingüística a les escoles. I tot això serà més difícil de fer amb una TVC més petita.
De fet davant el panorama polític que tenim i a la vista dels enormes reptes de país que se’ns posen al davant la meua opinió és que fins i tot caldria reforçar encara més el paper de cohesió nacional que TV3 ha exercit al llarg dels anys -- millorant els vicis i les badades que la pròpia TVC ha assumit. No pot ser? No hi ha diners?
Doncs només puc dir que espere que siga així i que siga per això. Perquè el govern hauria comés una relliscada mortal si al final resulta que aquest afebliment no és només una decisió terrible que està obligat a prendre sinó també una operació destinada a afavorir els interessos d’algú, per exemple del Grup Godó o de les televisions privades.
Mail Obert
-
La ignorància del rei
Oriol Izquierdo
27.07.2015
-
Parla amb la teva àvia (i II)
Andreu Barnils
26.07.2015
-
Sean Scully a Santa Cecília de Montserrat
Mercè Ibarz
25.07.2015
-
L'exemple de la ILP per l'habitatge: desobeir i avançar junts
Bel Zaballa
24.07.2015
-
No és ignorància: és cinisme i mala fe
Pere Cardús
23.07.2015
-
L'escepticisme jacobí lleument esquerdat
Joan-Lluís Lluís
22.07.2015
-
Peix al cove ‘reloaded’
Marta Rojals
21.07.2015
-
A Grècia, dos assassinats
Andreu Barnils
19.07.2015
-
La llista independentista: un artefacte imbatible?
Pere Cardús
16.07.2015
-
La meva llista civil per la independència
Bel Zaballa
15.07.2015
-
#cimeraindepe, minut i resultat
Marta Rojals
14.07.2015
-
Ara és l’Hora: la candidatura del sí-sí
Oriol Izquierdo
13.07.2015
-
Amb sense president
Andreu Barnils
12.07.2015
-
Fills de l’exili, de les migracions, de l’educació
Mercè Ibarz
11.07.2015
-
Si #TV3noemrepresenta, qui ho farà?
Marta Rojals
07.07.2015
-
Lluís Llach, el Camp Nou i una fam de trenta anys
Joan-Lluís Lluís
06.07.2015
-
Joan Herrera, al divan (II)
Andreu Barnils
05.07.2015
-
Salvador Iborra, no és cosa nostra
Roger Cassany
04.07.2015
-
La llista electoral que pot passar la prova de l'ànec
Pere Cardús
02.07.2015
-
Orwell 2.0, o digues-me què cliques i et diré qui ets
Bel Zaballa
01.07.2015
-
'Indepe' amb mar de fons
Marta Rojals
30.06.2015
-
La resposta
Oriol Izquierdo
29.06.2015
-
Joan Herrera, al divan
Andreu Barnils
28.06.2015
-
40 anys de tot allò, 30 d’això
Mercè Ibarz
27.06.2015
-
El mètode per a sumar els 'sí se puede' a la independència
Pere Cardús
25.06.2015