Opinió
-
Si més no, serem dos
Vicent Partal
10.02.2012
-
El règim
Vicent Partal
08.02.2012
-
Antoni Tàpies: un exemple monumental
Vicent Partal
07.02.2012
-
Per sort Alemanya no és Espanya
Vicent Partal
06.02.2012
-
Chacon: ara l'alcaldia d'Olula del Rio?
Vicent Partal
04.02.2012
-
El rellotge de Mas potser no va a l'hora
Vicent Partal
02.02.2012
-
Diu Krugman que l'economia europea s'enfonsa
Vicent Partal
01.02.2012
-
Què, parlem dels óssos panda?
Vicent Partal
31.01.2012
-
Independents o frustrats
Vicent Partal
30.01.2012
-
La batalla contra Spanair
Vicent Partal
27.01.2012
-
De la sedició caqui a la sedició negra
Vicent Partal
27.01.2012
-
Això no es pot acatar
Vicent Partal
25.01.2012
-
Ah!, i diuen mentides
Vicent Partal
25.01.2012
Vicent Partal
29.05.2012
No saben on van
La situació és greu. D'això, no n'hi ha cap mena de dubte. L'economia del país i la de l'estat viuen una tensió insostenible, que no para de créixer amb noves sorpreses. En són exemples sagnants que, en quatre mesos de govern del PP a Madrid, el deute ja s'haja revisat a l'alça en quatre ocasions. O que Bankia i la seua matriu reconeguen ara pèrdues cent voltes més grosses que no les que havien declarat. Diu molt del grau ínfim de la governació d'aquest estat on encara ens toca de viure...
Ahir el president del govern espanyol, Mariano Rajoy, va comparèixer davant la premsa. El matí es presentava amb cara d'hecatombe financera i Rajoy hi va contribuir de valent equivocant-se en tot. De primer compareixent-hi des de la seu del PP i no de la Moncloa, una insòlita decisió que supose que volia dir alguna cosa que no va entendre ningú. I perquè l'error no fóra solament de forma va començar a dir barbaritats que el manual de prudència política més simple li hauria prohibit. Va repetir a cada frase que la situació era desastrosa, que Espanya no podia aguantar sola, que calia entendre fins a quin punt tot plegat era greu, que si queia un banc o una autonomia queia tot l'estat... Frases que equivalien, cada una, a la caiguda d'un punt a borsa. A mesura que anava escoltant-lo feia apostes amb mi mateix sobre si improvisava a l'embogida o si era la prova més fefaent que ningú no sabia on anava ni tenia la talla necessària per a controlar la situació.
La veritat és que, a hores d'ara, costa d'imaginar que ningú sàpiga de cert què hi fa, allà dins. Tret del nou president de Bankia, tothom sembla estupefacte i desconcertat. Grogui. Goirigolzarri, que sembla que perpetri una mena de venjança històrica, aguanta ferm: l'estat ha de pagar allò que no hi ha escrit i, en canvi, Bankia ha de parlar clar i deixar de dir mentides. Però la resta sembla que haja quedat muda. Trasbalsada per la dimensió de la mentida sobre la qual s'havia bastit l'Espanya aznariana --que, al final, és d'això que es tracta.
En tot cas, amb Bankia la gran pregunta és si ja hem tocat fons o si encara ens esperen noves sorpreses, demà o la setmana vinent. Siga com siga, les coses es troben en un punt en què ningú no s'atreveix a jugar-se-la. Perquè s'ha demostrat de sobres que la talla dels gestors de l'estat és patètica. Tant que resulta fins i tot divertit de veure com callen, després d'haver esmicolat completament la pròpia credibilitat alguns dels qui no fa tant deien que nosaltres teníem la culpa de tot.
Mail Obert
-
La ignorància del rei
Oriol Izquierdo
27.07.2015
-
Parla amb la teva àvia (i II)
Andreu Barnils
26.07.2015
-
Sean Scully a Santa Cecília de Montserrat
Mercè Ibarz
25.07.2015
-
L'exemple de la ILP per l'habitatge: desobeir i avançar junts
Bel Zaballa
24.07.2015
-
No és ignorància: és cinisme i mala fe
Pere Cardús
23.07.2015
-
L'escepticisme jacobí lleument esquerdat
Joan-Lluís Lluís
22.07.2015
-
Peix al cove ‘reloaded’
Marta Rojals
21.07.2015
-
A Grècia, dos assassinats
Andreu Barnils
19.07.2015
-
La llista independentista: un artefacte imbatible?
Pere Cardús
16.07.2015
-
La meva llista civil per la independència
Bel Zaballa
15.07.2015
-
#cimeraindepe, minut i resultat
Marta Rojals
14.07.2015
-
Ara és l’Hora: la candidatura del sí-sí
Oriol Izquierdo
13.07.2015
-
Amb sense president
Andreu Barnils
12.07.2015
-
Fills de l’exili, de les migracions, de l’educació
Mercè Ibarz
11.07.2015
-
Si #TV3noemrepresenta, qui ho farà?
Marta Rojals
07.07.2015
-
Lluís Llach, el Camp Nou i una fam de trenta anys
Joan-Lluís Lluís
06.07.2015
-
Joan Herrera, al divan (II)
Andreu Barnils
05.07.2015
-
Salvador Iborra, no és cosa nostra
Roger Cassany
04.07.2015
-
La llista electoral que pot passar la prova de l'ànec
Pere Cardús
02.07.2015
-
Orwell 2.0, o digues-me què cliques i et diré qui ets
Bel Zaballa
01.07.2015
-
'Indepe' amb mar de fons
Marta Rojals
30.06.2015
-
La resposta
Oriol Izquierdo
29.06.2015
-
Joan Herrera, al divan
Andreu Barnils
28.06.2015
-
40 anys de tot allò, 30 d’això
Mercè Ibarz
27.06.2015
-
El mètode per a sumar els 'sí se puede' a la independència
Pere Cardús
25.06.2015