Opinió
-
Elogi del dissident Pastor
Vicent Partal
13.06.2012
-
Espantar els grecs, com siga
Vicent Partal
12.06.2012
-
L’orgull ferit del govern espanyol
Vicent Partal
11.06.2012
-
Rescatats els bancs, ara podem parlar de nosaltres?
Vicent Partal
09.06.2012
-
El populisme feixistoide de Bauzá
Vicent Partal
08.06.2012
-
La gent que fa el país
Vicent Partal
07.06.2012
-
La guerra de la Mediterrània
Vicent Partal
06.06.2012
-
Bausset: homenatge a un home lliure
Vicent Partal
04.06.2012
-
Amagar el cap sota l'ala no porta enlloc
Vicent Partal
01.06.2012
-
Abans de l'agost
Vicent Partal
31.05.2012
-
Que algú ensenye el bazuca
Vicent Partal
30.05.2012
-
No saben on van
Vicent Partal
29.05.2012
-
Bankia: això ho han de pagar
Vicent Partal
28.05.2012
Vicent Partal
13.11.2012
La distància entre la por i la rialla
La mà d’amenaces que els partits espanyols aboquen sobre els electors catalans pot girar-se molt fàcilment contra ells. Com en tantes coses d'aquesta vida, trobar una mesura equilibrada els aniria bé; altrament, tantes amenaces, si l'una surrealista, l'altra encara més, pot acabar fent riure més que no pas fent por.
És el cas del vídeo del PP sobre els Garcia: aquella cosa indefinible que assegura que després de la independència els Garcia serien obligats a canviar-se el cognom perquè és espanyol --cosa ben patètica perquè, damunt, Garcia no és un cognom espanyol, però en fi...
Jo encara no entenc a hores d’ara si hi ha ningú que s'ho crega de veres, això, o si és una broma intencionada que no han sabut mesurar en el punt just. Siga com siga, la campanyeta en qüestió ha causat hilaritat fins i tot a Madrid. Per desproporcionada. Per increïble. Per surrealista.
Fins a un cert punt crec que hauríem d’entendre la reacció extrema dels espanyols. Fa setmanes que, quan algú se m'’escandalitza molt, li demane com se sentiria si de sobte veiés un milió i mig de persones amb banderes espanyoles baixant passeig de Gràcia avall. Que s’alarmen és normal, i que esgrimesquen totes les seues armes per aturar això que és un malson per a ells, també. Que ho facen tan malament com fan, juga simplement en favor nostre i és una excel·lent notícia, per molt que ens irriten actituds com les de Marcel·lí Iglesias o les contínues declaracions intempestives de García Margallo.
Recordem-ho: únicament podem perdre si ens posem nerviosos i desconfiem de nosaltres mateixos. I de moment els qui estan nerviosos, molt nerviosos es veu, són ells.
Mail Obert
-
La ignorància del rei
Oriol Izquierdo
27.07.2015
-
Parla amb la teva àvia (i II)
Andreu Barnils
26.07.2015
-
Sean Scully a Santa Cecília de Montserrat
Mercè Ibarz
25.07.2015
-
L'exemple de la ILP per l'habitatge: desobeir i avançar junts
Bel Zaballa
24.07.2015
-
No és ignorància: és cinisme i mala fe
Pere Cardús
23.07.2015
-
L'escepticisme jacobí lleument esquerdat
Joan-Lluís Lluís
22.07.2015
-
Peix al cove ‘reloaded’
Marta Rojals
21.07.2015
-
A Grècia, dos assassinats
Andreu Barnils
19.07.2015
-
La llista independentista: un artefacte imbatible?
Pere Cardús
16.07.2015
-
La meva llista civil per la independència
Bel Zaballa
15.07.2015
-
#cimeraindepe, minut i resultat
Marta Rojals
14.07.2015
-
Ara és l’Hora: la candidatura del sí-sí
Oriol Izquierdo
13.07.2015
-
Amb sense president
Andreu Barnils
12.07.2015
-
Fills de l’exili, de les migracions, de l’educació
Mercè Ibarz
11.07.2015
-
Si #TV3noemrepresenta, qui ho farà?
Marta Rojals
07.07.2015
-
Lluís Llach, el Camp Nou i una fam de trenta anys
Joan-Lluís Lluís
06.07.2015
-
Joan Herrera, al divan (II)
Andreu Barnils
05.07.2015
-
Salvador Iborra, no és cosa nostra
Roger Cassany
04.07.2015
-
La llista electoral que pot passar la prova de l'ànec
Pere Cardús
02.07.2015
-
Orwell 2.0, o digues-me què cliques i et diré qui ets
Bel Zaballa
01.07.2015
-
'Indepe' amb mar de fons
Marta Rojals
30.06.2015
-
La resposta
Oriol Izquierdo
29.06.2015
-
Joan Herrera, al divan
Andreu Barnils
28.06.2015
-
40 anys de tot allò, 30 d’això
Mercè Ibarz
27.06.2015
-
El mètode per a sumar els 'sí se puede' a la independència
Pere Cardús
25.06.2015