Opinió
-
Rajoy ha perdut la partida i intervindran Espanya
Vicent Partal
03.08.2012
-
El joc dur dels alemanys
Vicent Partal
02.08.2012
-
El govern de Catalunya no pot estar sol
Vicent Partal
01.08.2012
-
#novullpagar a qui?
Vicent Partal
30.07.2012
-
Un nou mapa polític
Vicent Partal
26.07.2012
-
El país que vull
Vicent Partal
25.07.2012
-
Els insults i la nostra reacció
Vicent Partal
24.07.2012
-
El fracàs valencià
Vicent Partal
20.07.2012
-
Rajoy, cap a l'abisme
Vicent Partal
20.07.2012
-
Bauzá contra tots
Vicent Partal
18.07.2012
-
Canal 9 com a metàfora
Vicent Partal
17.07.2012
-
I si Rajoy no arriba a l'any?
Vicent Partal
16.07.2012
-
Cal respondre amb fets
Vicent Partal
13.07.2012
Vicent Partal
03.01.2013
Un estat, una selecció
La selecció catalana de futbol va jugar ahir un partit que podria ser dels darrers com a selecció no oficial. Ben aviat potser la veurem disputant un campionat europeu, qui sap si el mundial. Disputant-lo i aspirant a ser de les millors, que el valor esportiu de l'equip no té retop. Però si hi arribem no serà pas perquè la històrica aspiració a la representació internacional del nostre esport haja triomfat, sinó perquè tindrem un estat. Tan fàcil com això.
La reivindicació de la selecció catalana va fer un paper important anys enrere. Tots recordem el Camp Nou ple com un ou en el partit contra el Brasil. O, en un altre esport, l'efímera participació en el mundial d'hoquei patins. Molta gent, començant per les federacions esportives, han treballat de valent durant anys per atènyer un objectiu que amb el pas del temps semblava quasi impossible. El mateix procés rocambolesc de l'hoquei o la vergonyant sentència sobre el rugbi han deixat clar que la manca d'un estat és un límit pràcticament insalvable per a tenir representació nacional esportiva.
Excepcions explicables al marge, el món funciona així. Si no tens estat no tens selecció. Alguns es pensaven que aquesta realitat ens descoratjaria i que el moviment en favor de les seleccions acabaria desunflant-se, però han errat el tret. Perquè aquesta negativa rotunda de les seleccions ha estat un dels molts factors que han acabat fent massiu el moviment per la independència. Cosa que demostra que la capacitat d'anàlisi d'aquest país és certament seriosa.
Mail Obert
-
La ignorància del rei
Oriol Izquierdo
27.07.2015
-
Parla amb la teva àvia (i II)
Andreu Barnils
26.07.2015
-
Sean Scully a Santa Cecília de Montserrat
Mercè Ibarz
25.07.2015
-
L'exemple de la ILP per l'habitatge: desobeir i avançar junts
Bel Zaballa
24.07.2015
-
No és ignorància: és cinisme i mala fe
Pere Cardús
23.07.2015
-
L'escepticisme jacobí lleument esquerdat
Joan-Lluís Lluís
22.07.2015
-
Peix al cove ‘reloaded’
Marta Rojals
21.07.2015
-
A Grècia, dos assassinats
Andreu Barnils
19.07.2015
-
La llista independentista: un artefacte imbatible?
Pere Cardús
16.07.2015
-
La meva llista civil per la independència
Bel Zaballa
15.07.2015
-
#cimeraindepe, minut i resultat
Marta Rojals
14.07.2015
-
Ara és l’Hora: la candidatura del sí-sí
Oriol Izquierdo
13.07.2015
-
Amb sense president
Andreu Barnils
12.07.2015
-
Fills de l’exili, de les migracions, de l’educació
Mercè Ibarz
11.07.2015
-
Si #TV3noemrepresenta, qui ho farà?
Marta Rojals
07.07.2015
-
Lluís Llach, el Camp Nou i una fam de trenta anys
Joan-Lluís Lluís
06.07.2015
-
Joan Herrera, al divan (II)
Andreu Barnils
05.07.2015
-
Salvador Iborra, no és cosa nostra
Roger Cassany
04.07.2015
-
La llista electoral que pot passar la prova de l'ànec
Pere Cardús
02.07.2015
-
Orwell 2.0, o digues-me què cliques i et diré qui ets
Bel Zaballa
01.07.2015
-
'Indepe' amb mar de fons
Marta Rojals
30.06.2015
-
La resposta
Oriol Izquierdo
29.06.2015
-
Joan Herrera, al divan
Andreu Barnils
28.06.2015
-
40 anys de tot allò, 30 d’això
Mercè Ibarz
27.06.2015
-
El mètode per a sumar els 'sí se puede' a la independència
Pere Cardús
25.06.2015