Opinió
-
Alerta amb Galícia
Vicent Partal
19.10.2012
-
Ell (Blasco)
Vicent Partal
18.10.2012
-
Prou
Vicent Partal
17.10.2012
-
Quin dia, Mariano!
Vicent Partal
16.10.2012
-
Europa 2014
Vicent Partal
15.10.2012
-
Finalment, els socialistes
Vicent Partal
12.10.2012
-
Marcant territori
Vicent Partal
11.10.2012
-
Llum al País Valencià
Vicent Partal
10.10.2012
-
La Catalunya ucraïnesa: un perill
Vicent Partal
09.10.2012
-
Rajoy ens fa pujar a la primera divisió
Vicent Partal
08.10.2012
-
Sense coalició
Vicent Partal
05.10.2012
-
El PSC em sembla que necessita la independència
Vicent Partal
04.10.2012
-
País Valencià i Illes. Per què sóc optimista?
Vicent Partal
03.10.2012
Vicent Partal
05.04.2012
La cara fosca de Facebook
Facebook ha fet un ascens sense parangó. En pocs anys aquest ‘experiment social’ ha crescut fins a esdevenir no tan sols un dels llocs d’informació i de debat més importants del món, sinó també un espai privilegiat de difusió d’idees. Però Facebook és una empresa. I els seus plans, com és natural, es basen especialment a obtenir els màxims beneficis possibles i a estendre al màxim la seua capacitat i el seu poder.
Però té ideologia Facebook? Respon al disseny de cap idea política? Defensa cap model de societat? No solem analitzar d’aquesta manera els llocs web o les empreses d’informàtica, però la influència de Facebook és a hores d'ara tan gran que obliga a pensar-hi.
Especialment si, de sobte, allò que semblava un espai més o menys neutral passa a censurar aquesta fotografia o aquell article sense donar explicacions ni raons, i sense definir una política racional i comprensible sobre els motius d'allò que, al cap i a la fi, és una censura.
I ací és on el retrat de l’empresa comença a patir. Perquè en el nucli dirigent de Facebook la influència de l’extrema dreta 'llibertària' és més que notable. (Alerta, als EUA 'llibertari' no significa anarquista ni d’esquerres, sinó partidari extremista de la llibertat individual, advers a tota regulació).
Ho és sobretot a través de la polèmica figura de Peter Thiel, el primer inversor de l’empresa, ben conegut pel seu pensament radical. Per Thiel, per exemple, ‘la llibertat i la democràcia són incompatibles’, motiu que el porta a donar diners per a un projecte de formar països nous en alta mar, sense estat i al marge de qualsevol legislació. O a proposar les conegudes, i polèmiques, beques que paga a estudiants brillants perquè abandonen la universitat ‘i es dediquen a fer-se milionaris sense perdre el temps estudiant’.
Per la seua banda, Mark Zuckerberg, la figura pública més coneguda de Facebook, defuig sempre tota identificació ideològica, però no s'ha estat gens de dir que no creia en la política i que únicament havia votat una vegada en sa vida.
És en aquest ambient que es desenvolupa el dia a dia de Facebook. I és possible que siga aquest ambient que explique algunes decisions difícils d’entendre, però que comencen a sovintejar massa. Com els casos que han passat ací aquestes darreres hores, o el tancament sistemàtic de pàgines relacionades amb els moviments Occupy dels Estats Units.
Facebook, en defensa seua, addueix que tanca pàgines perquè reacciona a denúncies d’usuaris del portal: contra una foto, contra un text o contra la simple presència d’una organització o un grup. I això és cert: Facebook bàsicament no actua, si ningú no denuncia primer. Però la qüestió és aquesta: per què les denúncies pràcticament sempre van contra els mateixos sectors o afecten pràcticament sempre els mateixos sectors.
I aquest és un dubte, una pregunta, que cada vegada més gent voldríem que algú de Facebook respongués...
Mail Obert
-
La ignorància del rei
Oriol Izquierdo
27.07.2015
-
Parla amb la teva àvia (i II)
Andreu Barnils
26.07.2015
-
Sean Scully a Santa Cecília de Montserrat
Mercè Ibarz
25.07.2015
-
L'exemple de la ILP per l'habitatge: desobeir i avançar junts
Bel Zaballa
24.07.2015
-
No és ignorància: és cinisme i mala fe
Pere Cardús
23.07.2015
-
L'escepticisme jacobí lleument esquerdat
Joan-Lluís Lluís
22.07.2015
-
Peix al cove ‘reloaded’
Marta Rojals
21.07.2015
-
A Grècia, dos assassinats
Andreu Barnils
19.07.2015
-
La llista independentista: un artefacte imbatible?
Pere Cardús
16.07.2015
-
La meva llista civil per la independència
Bel Zaballa
15.07.2015
-
#cimeraindepe, minut i resultat
Marta Rojals
14.07.2015
-
Ara és l’Hora: la candidatura del sí-sí
Oriol Izquierdo
13.07.2015
-
Amb sense president
Andreu Barnils
12.07.2015
-
Fills de l’exili, de les migracions, de l’educació
Mercè Ibarz
11.07.2015
-
Si #TV3noemrepresenta, qui ho farà?
Marta Rojals
07.07.2015
-
Lluís Llach, el Camp Nou i una fam de trenta anys
Joan-Lluís Lluís
06.07.2015
-
Joan Herrera, al divan (II)
Andreu Barnils
05.07.2015
-
Salvador Iborra, no és cosa nostra
Roger Cassany
04.07.2015
-
La llista electoral que pot passar la prova de l'ànec
Pere Cardús
02.07.2015
-
Orwell 2.0, o digues-me què cliques i et diré qui ets
Bel Zaballa
01.07.2015
-
'Indepe' amb mar de fons
Marta Rojals
30.06.2015
-
La resposta
Oriol Izquierdo
29.06.2015
-
Joan Herrera, al divan
Andreu Barnils
28.06.2015
-
40 anys de tot allò, 30 d’això
Mercè Ibarz
27.06.2015
-
El mètode per a sumar els 'sí se puede' a la independència
Pere Cardús
25.06.2015