Opinió
-
Cada terra fa sa guerra
Vicent Partal
26.02.2013
-
El Barça calla, tots callem
Vicent Partal
25.02.2013
-
No som Escòcia
Vicent Partal
22.02.2013
-
Per les dues repúbliques
Vicent Partal
21.02.2013
-
Sóc un hexakosioihexe- mkontahexafòbic
Vicent Partal
20.02.2013
-
La consciència dels botxins
Vicent Partal
19.02.2013
-
Espies, dossiers, corrupció: una miqueta de tranquil·litat...
Vicent Partal
18.02.2013
-
Per a eliminar la corrupció
Vicent Partal
15.02.2013
-
I aquests que manen a Foment, qui són?
Vicent Partal
14.02.2013
-
Una moderada alegria
Vicent Partal
13.02.2013
-
Capgirar el debat sobre Europa
Vicent Partal
12.02.2013
-
Un any més tard estem molt pitjor
Vicent Partal
11.02.2013
-
El senyor gendre i la injustícia
Vicent Partal
08.02.2013
Vicent Partal
11.01.2012
Parlem del 2014?
El meu editorial d'ahir va suscitar una rastellera inusual de piulades, comentaris i correus per la 'predicció' que el 2014 podrien encadenar-se una sèrie de situacions a Europa que afavorissen la independència. Crec que paga la pena parlar-ne una mica més, i aportar-ne algun exemple i tot.
Als qui creuen que tot això són il·lusions, no els puc oferir cap dada. És difícil de convèncer els qui ho veuen tot negre. Especialment perquè no vull parlar d'esperances sinó de fets. I un fet cabdal és que la política exterior no està per amistats sinó per interessos. Cap política exterior no està per amistats sinó per interessos. I en el nostre cas serà igual, no ens enganyem.
La pregunta és doncs: a la Unió Europea, li pot interessar la nostra independència? L'única resposta sensata és: ni sí ni no. Però allò que sens dubte li interessa és no tenir focus d'inestabilitat a dins. I quatre, encara menys. Per tant, també s'espavilarà a cercar solucions.
I a Espanya, li pot interessar la nostra independència? És clar que no. I també és clar que no es comportarà pas com la Gran Bretanya envers Escòcia. Però això de cap manera no li assegura el suport incondicional dels altres vint-i-sis estats --que seran vint-i-set el 2014. No, de cap manera. Perquè cada estat té els seus interessos i els farà passar al davant.
Exemples? Polònia malda per esdevenir el cinquè estat en població de la Unió (ara ho és Espanya), cosa que en faria el país indiscutiblement capdavanter del centre-est. Polònia, doncs, té interès a aconseguir que Espanya perda població. Exemples? A Portugal, li aniria bé una Espanya més petita que no pressionara tant. Exemples? I per què no? França pot tenir un gran interès a posar un peu ferm a la península ibèrica. I el seu historial d'interessos és molt coherent: va començar a controlar ETA quan Espanya li va concedir la gran velocitat i, quan la Generalitat va insinuar que podia retirar a Renfe la concessió de Rodalia de Catalunya, la SNCF no va trigar gaires minuts a oferir-se. I Eslovènia? Quin problema li seria Catalunya? De fet, als països petits, els convindria un país petit més. Els Països Baixos, per exemple, agrairien un país bessó com el Principat. I Lituània, que es va fer independent fa quatre dies? O Estònia? Per quin motiu haurien de veure amb mals ulls la independència d'Escòcia o de Flandes?
Vol dir això que tot serien flors i violes i que no hi hauria països adversos? És clar que no. Hi hauria països adversos, però és del tot impossible que els vint-i-set membres de la Unió es posassen fermament d'acord contra quatre independències decidides democràticament. No s'hi oposarien pas tots, i amb això n'hi ha prou i de sobres. Perquè en la tradició europea allò que s'imposa, quan no hi ha consens, és una negociació i unes propostes obertes d'acord.
Segurament que, si hi hagués un sol cas, seria més fàcil de gestionar. Però si al voltant del 2014 esclaten quatre casos, com argumentava ahir, aleshores és molt difícil pensar que la Unió Europea no observarà el fet amb molta atenció i no el tractarà amb molta prudència. No ens tancarà les portes perquè ja sap, per experiència amb el bloc de l'est, que això no atura res i sobretot perquè ni la Gran Bretanya ni Bèlgica no impediran siga com siga la independència d'Escòcia i de Flandes, ans respectaran la decisió dels seus ciutadans. I en aquest cas, quin argument tindrà Espanya?
Finalment no oblidem, i aquest és l'exemple de què parlava al principi, que la Unió ja ha reconegut independències a Europa, amb una intensa baralla dins el Consell, amb membres de la Unió que s'han negat totalment a reconèixer-les. Per exemple, la de Kossovë. En aquest cas, per cert, la llista dels països que s'han oposat a la independència és molt interessant: Espanya, Grècia, Eslovàquia i Romania. Tots els altres li han fet costat, contra Espanya, Grècia, Eslovàquia i Romania.
I què voleu que diga? Aquests quatre països no sembla que formen un grup gaire atractiu ara mateix...
Mail Obert
-
La ignorància del rei
Oriol Izquierdo
27.07.2015
-
Parla amb la teva àvia (i II)
Andreu Barnils
26.07.2015
-
Sean Scully a Santa Cecília de Montserrat
Mercè Ibarz
25.07.2015
-
L'exemple de la ILP per l'habitatge: desobeir i avançar junts
Bel Zaballa
24.07.2015
-
No és ignorància: és cinisme i mala fe
Pere Cardús
23.07.2015
-
L'escepticisme jacobí lleument esquerdat
Joan-Lluís Lluís
22.07.2015
-
Peix al cove ‘reloaded’
Marta Rojals
21.07.2015
-
A Grècia, dos assassinats
Andreu Barnils
19.07.2015
-
La llista independentista: un artefacte imbatible?
Pere Cardús
16.07.2015
-
La meva llista civil per la independència
Bel Zaballa
15.07.2015
-
#cimeraindepe, minut i resultat
Marta Rojals
14.07.2015
-
Ara és l’Hora: la candidatura del sí-sí
Oriol Izquierdo
13.07.2015
-
Amb sense president
Andreu Barnils
12.07.2015
-
Fills de l’exili, de les migracions, de l’educació
Mercè Ibarz
11.07.2015
-
Si #TV3noemrepresenta, qui ho farà?
Marta Rojals
07.07.2015
-
Lluís Llach, el Camp Nou i una fam de trenta anys
Joan-Lluís Lluís
06.07.2015
-
Joan Herrera, al divan (II)
Andreu Barnils
05.07.2015
-
Salvador Iborra, no és cosa nostra
Roger Cassany
04.07.2015
-
La llista electoral que pot passar la prova de l'ànec
Pere Cardús
02.07.2015
-
Orwell 2.0, o digues-me què cliques i et diré qui ets
Bel Zaballa
01.07.2015
-
'Indepe' amb mar de fons
Marta Rojals
30.06.2015
-
La resposta
Oriol Izquierdo
29.06.2015
-
Joan Herrera, al divan
Andreu Barnils
28.06.2015
-
40 anys de tot allò, 30 d’això
Mercè Ibarz
27.06.2015
-
El mètode per a sumar els 'sí se puede' a la independència
Pere Cardús
25.06.2015