Opinió
-
Cercar la pau no és cap delicte
Vicent Partal
27.01.2004
-
Una escenografia útil
Vicent Partal
22.01.2004
-
L'home prescindible
Vicent Partal
21.01.2004
-
La partitura del pacte sona malament
Vicent Partal
17.01.2004
Vicent Partal
13.01.2005
I si els votants foren més europeus que no pas els diputats?
La votació d'ahir al Parlament Europeu sobre la constitució ens dóna una primera pista del volum de l'oposició al tractat. Un vint per cent, d'entrada. Tot plegat, 500 vots favorables, 137 de contraris i 40 abstencions. Un vint per cent de nos, doncs. Un vint per cent en el qual han coincidit moltes sensibilitats, tantes com les del vot afirmatiu. Per exemple, hi ha hagut diputats socialistes o liberals que hi han votat contra. Cap d'aquests, espanyol, no cal dir-ho. Mirada així, la campanya es presenta, quant a Espanya, molt poc europea. Oficialment, i vist el vot d’Estrasburg, a l'estat espanyol és on hi ha menys oposició al tractat. L'aliança del PP i el PSOE ('prietas las filas, recias, marciales, nuestras escuadras...') tapa la discrepància amb una eficàcia formal espaterrant. Ara, en faran cas els votants?
Vist el vot dels parlamentaris espanyols a Estrasburg, la discrepància amb els col·legues europeus és molt notable, perquè els vots negatius són absolutament marginals. Però, pot asssegurar la classe política espanyola el mateix control, o el mateix ascendent, sobre la població que el que clarament té sobre el partit? A França, per exemple, hem vist el Partit Socialista embolicat en un debat riquíssim sobre què calia fer-ne, del tractat. Ací, ben res. 'Prietas la filas' i endavant. El país oficial és molt lluny del vint per cent de vots negatius que es varen expressar ahir amb plena normalitat democràtica, i també oficial, al Parlament europeu. A Europa hi ha diversitat, i a Espanya, unanimitat. Segurament per això alguns mitjans es van omplir la boca dient que uns petits grups de radicals havien protestat i votat contra. Ai, senyor! Encara 'Spain is different'?
Mail Obert
-
La ignorància del rei
Oriol Izquierdo
27.07.2015
-
Parla amb la teva àvia (i II)
Andreu Barnils
26.07.2015
-
Sean Scully a Santa Cecília de Montserrat
Mercè Ibarz
25.07.2015
-
L'exemple de la ILP per l'habitatge: desobeir i avançar junts
Bel Zaballa
24.07.2015
-
No és ignorància: és cinisme i mala fe
Pere Cardús
23.07.2015
-
L'escepticisme jacobí lleument esquerdat
Joan-Lluís Lluís
22.07.2015
-
Peix al cove ‘reloaded’
Marta Rojals
21.07.2015
-
A Grècia, dos assassinats
Andreu Barnils
19.07.2015
-
La llista independentista: un artefacte imbatible?
Pere Cardús
16.07.2015
-
La meva llista civil per la independència
Bel Zaballa
15.07.2015
-
#cimeraindepe, minut i resultat
Marta Rojals
14.07.2015
-
Ara és l’Hora: la candidatura del sí-sí
Oriol Izquierdo
13.07.2015
-
Amb sense president
Andreu Barnils
12.07.2015
-
Fills de l’exili, de les migracions, de l’educació
Mercè Ibarz
11.07.2015
-
Si #TV3noemrepresenta, qui ho farà?
Marta Rojals
07.07.2015
-
Lluís Llach, el Camp Nou i una fam de trenta anys
Joan-Lluís Lluís
06.07.2015
-
Joan Herrera, al divan (II)
Andreu Barnils
05.07.2015
-
Salvador Iborra, no és cosa nostra
Roger Cassany
04.07.2015
-
La llista electoral que pot passar la prova de l'ànec
Pere Cardús
02.07.2015
-
Orwell 2.0, o digues-me què cliques i et diré qui ets
Bel Zaballa
01.07.2015
-
'Indepe' amb mar de fons
Marta Rojals
30.06.2015
-
La resposta
Oriol Izquierdo
29.06.2015
-
Joan Herrera, al divan
Andreu Barnils
28.06.2015
-
40 anys de tot allò, 30 d’això
Mercè Ibarz
27.06.2015
-
El mètode per a sumar els 'sí se puede' a la independència
Pere Cardús
25.06.2015