Opinió
-
Presoners del discurs del PP
Vicent Partal
19.02.2004
-
Quan els emigrants érem nosaltres
Vicent Partal
18.02.2004
-
Renunciar als doblers
Vicent Partal
17.02.2004
-
Raimon
Vicent Partal
16.02.2004
-
La gran victòria del 15F
Vicent Partal
15.02.2004
-
El model PNB
Vicent Partal
13.02.2004
-
Lluny de la societat
Vicent Partal
05.02.2004
-
Jo, si fos ell, hi aniria
Vicent Partal
04.02.2004
-
Tres crisis per a sis dies
Vicent Partal
01.02.2004
-
Els tecnicismesi la innocència
Vicent Partal
31.01.2004
-
Quan el PSC tasta l'«Egunkarita»
Vicent Partal
30.01.2004
-
Una poma enverinada per a Carod
Vicent Partal
29.01.2004
-
Mussolini tésempre la raó
Vicent Partal
28.01.2004
Vicent Partal
20.10.2005
Dit a la manera de Tony Blair
Expliquen que una de les frases favorites de Tony Blair és que un bon líder polític és capaç de dir no quan sembla que diu sí, o sí quan sembla que diu no. I que és un líder magnífic si, a més, s'entén quan fa això.
Doncs bé, ahir vàrem assistir a una demostració pública de fins a quin punt, això que afirma el cap del nou laborisme, ho saben fer els seus correligionaris de casa nostra. L'enfrontament entre Iceta i Maragall va ser històric, perquè es feia amb llums i taquígrafs i perquè varen saber combinar la duresa de l'enfrontament amb unes formes exquisides.
Avui al parlament no hi haurà sorpreses, (ep!, si no en fa cap el president, que ja sabem tots que no és exactament un home previsible). El tripartit refarà la unitat i mirarà de tirar endavant com siga.
Però la ferida que ha restat oberta és massa grossa. I la humiliació pública de Pasqual Maragall, impossible de dissimular. Tothom accepta que cal esperar al 2 de novembre. Tothom ja sap que el president té les ales completament retallades i per sempre més. Tothom sap que els partits, les direccions corresponents, es faran càrrec de l'endemà d'aquest govern. I tothom sap que el PSC cerca relleu per al seu cap de llista. Acceptem que ens diguen sí quan diuen no, i acceptem que es puga salvar aquest govern i començar una nova era. Però el país es mereix més coses que artificis verbals i trucs de prestidigitador. La crisi que hem viscut obliga que no n'hi haja ni una més. Perquè, si n'hi ha cap més, de res no valdrà dir que sí o que no a la manera de Tony Blair.
Mail Obert
-
La ignorància del rei
Oriol Izquierdo
27.07.2015
-
Parla amb la teva àvia (i II)
Andreu Barnils
26.07.2015
-
Sean Scully a Santa Cecília de Montserrat
Mercè Ibarz
25.07.2015
-
L'exemple de la ILP per l'habitatge: desobeir i avançar junts
Bel Zaballa
24.07.2015
-
No és ignorància: és cinisme i mala fe
Pere Cardús
23.07.2015
-
L'escepticisme jacobí lleument esquerdat
Joan-Lluís Lluís
22.07.2015
-
Peix al cove ‘reloaded’
Marta Rojals
21.07.2015
-
A Grècia, dos assassinats
Andreu Barnils
19.07.2015
-
La llista independentista: un artefacte imbatible?
Pere Cardús
16.07.2015
-
La meva llista civil per la independència
Bel Zaballa
15.07.2015
-
#cimeraindepe, minut i resultat
Marta Rojals
14.07.2015
-
Ara és l’Hora: la candidatura del sí-sí
Oriol Izquierdo
13.07.2015
-
Amb sense president
Andreu Barnils
12.07.2015
-
Fills de l’exili, de les migracions, de l’educació
Mercè Ibarz
11.07.2015
-
Si #TV3noemrepresenta, qui ho farà?
Marta Rojals
07.07.2015
-
Lluís Llach, el Camp Nou i una fam de trenta anys
Joan-Lluís Lluís
06.07.2015
-
Joan Herrera, al divan (II)
Andreu Barnils
05.07.2015
-
Salvador Iborra, no és cosa nostra
Roger Cassany
04.07.2015
-
La llista electoral que pot passar la prova de l'ànec
Pere Cardús
02.07.2015
-
Orwell 2.0, o digues-me què cliques i et diré qui ets
Bel Zaballa
01.07.2015
-
'Indepe' amb mar de fons
Marta Rojals
30.06.2015
-
La resposta
Oriol Izquierdo
29.06.2015
-
Joan Herrera, al divan
Andreu Barnils
28.06.2015
-
40 anys de tot allò, 30 d’això
Mercè Ibarz
27.06.2015
-
El mètode per a sumar els 'sí se puede' a la independència
Pere Cardús
25.06.2015