Opinió
-
No es pot ser solidari a tot preu
Vicent Partal
09.09.2004
-
'Todos juntos en unión'
Vicent Partal
08.09.2004
-
Dibuixant majories
Vicent Partal
07.09.2004
-
Antoni Miró, seixanta anys
Vicent Partal
06.09.2004
-
Morir. A Rússia.
Vicent Partal
04.09.2004
-
Ensenyar la poteta
Vicent Partal
03.09.2004
-
Aquest curs també
Vicent Partal
02.09.2004
-
Ahir, per exemple
Vicent Partal
01.09.2004
-
Maragall posa la directa
Vicent Partal
22.07.2004
-
Amb tot el meu respecte, per Antonio Gades
Vicent Partal
21.07.2004
-
El Front del Sí
Vicent Partal
20.07.2004
-
La responsabilitat de les empreses periodístiques
Vicent Partal
19.07.2004
-
L'euro, la salut i els aprenents de Tony Blair
Vicent Partal
16.07.2004
Vicent Partal
17.01.2013
L'Espanya deslleial
En la vida de les persones i en la vida dels grups humans hi ha valors que són opinables, però n’hi ha uns pocs, ben pocs, que són imprescindibles. Imprescindibles perquè quan manquen simplement es desbarata qualsevol relació. La lleialtat és clarament un d’aquests casos, perquè qualsevol relació si és deslleial tard o d’hora es fa impossible.
No sé si és que els espanyols ignoren un axioma tan elemental, que ha estat definit de sobres per filòsofs i pensadors de totes les cultures humanes i des de fa segles. Però el cas és que la seua deslleialtat institucional clama el cel. És simplement inconcebible. Tant, que fins i tot el Parlament Europeu ha hagut de dir que ja n’hi havia prou.
La Unió Europea ha rebaixat l’objectiu de dèficit que haurà de complir l’estat espanyol. Concretament, en compte de forçar-lo a reduir el dèficit a un 3% en un any podrà quedar-se en un 4,5%. Que és molt. Que són molts milions d’euros que no s’hauran de retallar, molts diners a poder invertir.
Però la sorpresa és que, passant això, l’estat decideix que aquesta rebaixa no tan solament no l’aplica de la mateixa manera a totes les institucions que el formen (la Generalitat és estat, també), sinó que al damunt obliga les autonomies (no únicament Catalunya) a abaixar el seu deute fins al 0,7%, tot i que havien quedat en un principi que el podien deixar en l‘1,1%. O siga, que mentre Europa dóna un cop de mà Espanya colla encara més.
La deslleialtat és simplement monstruosa, perquè Europa no suavitza el nivell de dèficit només perquè ho vulga. Europa suavitza el nivell de dèficit dels estats del sud d’Europa perquè finalment s’adona que no pot fer passar unes penúries tan grans a la població com les que ha imposat la seua ortodòxia d’austeritat.
Europa diu que cal no retallar tant si és a costa de l’estabilitat social, però això l’estat ho transforma injustament en més pressió. La diferència entre el 0,7% i l’1,1% són 1.600 milions d’euros més que el govern català haurà de retallar. Sobre un total de 4.000. Però també 1.600 milions d’euros més que el govern espanyol es podrà gastar en allò que vulga. Una actitud inqualificable si tenim en compte que la Generalitat és el pilar de l’estat del benestar –per la despesa en sanitat, educació i assistència– i que, per tant, obligant la Generalitat a retallar encara més, l’estat ens empeny tots a una situació pitjor, allò que Europa volia evitar.
Afegim-hi encara que quan el govern català intenta trobar una font de finançament, com ho era l’euro per recepta, el govern espanyol corre a estroncar-la i la conseqüència de tot plegat és que ens trobarem davant un panorama simplement impossible de gestionar. Sense solució. Europa protesta, Catalunya protesta. I Espanya, al bell mig, s’erigeix en el problema, esdevé la paret a saltar.
A saltar com més aviat millor.
Mail Obert
-
La ignorància del rei
Oriol Izquierdo
27.07.2015
-
Parla amb la teva àvia (i II)
Andreu Barnils
26.07.2015
-
Sean Scully a Santa Cecília de Montserrat
Mercè Ibarz
25.07.2015
-
L'exemple de la ILP per l'habitatge: desobeir i avançar junts
Bel Zaballa
24.07.2015
-
No és ignorància: és cinisme i mala fe
Pere Cardús
23.07.2015
-
L'escepticisme jacobí lleument esquerdat
Joan-Lluís Lluís
22.07.2015
-
Peix al cove ‘reloaded’
Marta Rojals
21.07.2015
-
A Grècia, dos assassinats
Andreu Barnils
19.07.2015
-
La llista independentista: un artefacte imbatible?
Pere Cardús
16.07.2015
-
La meva llista civil per la independència
Bel Zaballa
15.07.2015
-
#cimeraindepe, minut i resultat
Marta Rojals
14.07.2015
-
Ara és l’Hora: la candidatura del sí-sí
Oriol Izquierdo
13.07.2015
-
Amb sense president
Andreu Barnils
12.07.2015
-
Fills de l’exili, de les migracions, de l’educació
Mercè Ibarz
11.07.2015
-
Si #TV3noemrepresenta, qui ho farà?
Marta Rojals
07.07.2015
-
Lluís Llach, el Camp Nou i una fam de trenta anys
Joan-Lluís Lluís
06.07.2015
-
Joan Herrera, al divan (II)
Andreu Barnils
05.07.2015
-
Salvador Iborra, no és cosa nostra
Roger Cassany
04.07.2015
-
La llista electoral que pot passar la prova de l'ànec
Pere Cardús
02.07.2015
-
Orwell 2.0, o digues-me què cliques i et diré qui ets
Bel Zaballa
01.07.2015
-
'Indepe' amb mar de fons
Marta Rojals
30.06.2015
-
La resposta
Oriol Izquierdo
29.06.2015
-
Joan Herrera, al divan
Andreu Barnils
28.06.2015
-
40 anys de tot allò, 30 d’això
Mercè Ibarz
27.06.2015
-
El mètode per a sumar els 'sí se puede' a la independència
Pere Cardús
25.06.2015