Opinió
-
On ens porten?
Vicent Partal
29.03.2005
-
L'eco
Vicent Partal
20.03.2005
-
Dos anys de violència. Dos anys de guerra.
Vicent Partal
18.03.2005
-
Un peatge digital solidari
Vicent Partal
17.03.2005
-
Parlem d'El Periódico?
Vicent Partal
16.03.2005
-
Les formes
Vicent Partal
15.03.2005
-
Morts que no compten
Vicent Partal
14.03.2005
-
Què hem fet per merèixer açò?
Vicent Partal
12.03.2005
-
Normalitat
Vicent Partal
11.03.2005
-
L'Ovidi
Vicent Partal
10.03.2005
-
Rouco adéu
Vicent Partal
09.03.2005
-
Patents de programari i Europa
Vicent Partal
08.03.2005
-
Tenim allò que tenim
Vicent Partal
05.03.2005
Vicent Partal
06.06.2006
Quin article parla del Gulag ?
Tenim per ací tot el dia el mentider blau-grana reclamant el sí. De míting en míting i de província en província (com correspon a un capità manaies madrileny de la vella escola). I la conseqüència més evident de tantes visites és que la campanya comença a seguir viaranys surrealistes. Ahir, per exemple, una senyora que diuen que és presidenta d'un país que es diu Madrid va preguntar a ZP si el PSOE ja havia demanat perdó pel gulag. Ho sent en una ràdio nostra, dintre el bloc d'informació referida a l'estatut, i m'alarme a l'instant.
L'estatut també parla del gulag? (Gulag: 'Glavnoye Upravleniye Ispravitelno-trudovykh Lagerey i kolonii' o traduït del rus 'Administració principal soviètica dels camps de treball i colònies correccionals'; és a dir, camps de concentració). Caram!, vejam si me n'he perdut algun capítol sense voler i resulta que som a punt de crear camps de concentració a la vora de les Borges Blanques. Intente d'entendre el debat, però em perd una vegada i una altra. A la fi, arribe a la conclusió que deuen llançar-se desqualificacions per un passat més o menys remot (de quan els del PP eren franquistes i els del PSOE, marxistes). Però què caram té a veure això amb l'estatut?
Finalment ho entenc: ens donen una lliçó sobre les coses que són importants i les que no. I l'estatut ja ha deixat de ser-ho. Estan convençuts de tornar a tenir al davant la Catalunya vençuda, incapaç de plantar-se, esgarrada. Especialment perquè els nacionalistes els ho confirmen a cada moment barallant-se a mort entre ells, insultant-se i pintant-se façanes, intentant de veure qui és més i millor escolà i deixant que els espanyols ocupen el debat i el monopolitzen.
_____ _____ _____ _____
PD. Fa uns quants dies vaig escriure un article contra el cànon digital que proposa l'SGAE. Ramon Muntaner m'ha enviat una extensa carta de resposta que podeu llegir a continuació:
'En referència a l’article de Vicent Partal publicat a Vilaweb el passat divendres, dia 26 de maig, la Societat General d’Autors i Editors (SGAE) voldria puntualitzar el següent:
Algú creu de veritat que el cànon de còpia privada sobre els suports reproductors (CD, DVD...) és el que encarirà la societat de la informació? Si el que realment preocupa és el desenvolupament i el foment de la societat de la informació i el preu que s’haurà de pagar per assolir-la, per què no parlem dels elevats beneficis industrials que obtenen els fabricants dels equips i dels suports tecnològics, així com dels poderosos interessos de les grans empreses de telecomunicació, que negocien amb els continguts?
Només vull presentar unes quantes dades que contribueixin a dimensionar tot el que s’està debatent: el mercat dels DVD verges ha crescut, en tan sols dos anys, el 82,8%, i el dels CD el 21,8%. La xifra de negoci de la indústria fabricant dels equips i suports tecnològics és de 7.000 milions d’euros, mentre que la quantitat que perceben els autors, artistes i productores per còpia privada, per mitjà de les entitats de gestió, és de 70 milions d’euros.
La clau del debat són, precisament, els continguts, els drets de la propietat intel·lectual. Només l’1% dels beneficis que obté la indústria tecnològica gràcies al creixement de l’ús d’aquests suports es destina a compensar els creadors, que són els veritables propietaris dels drets de la propietat intel·lectual. Algú pot considerar que això és excessiu?
El debat que es va produir fa uns dies al Senat, amb la votació d’una àmplia majoria dels representats d’aquesta cambra, no va ser ni ridícul ni absurd. El resultat de la votació va contribuir a defensar i preservar els drets de la part més feble de la cadena: els creadors. Ben al contrari del que alguns volen argumentar, les entitats de gestió dels drets de propietat intel·lectual únicament defensen i protegeixen els seus associats per tal que la seva obra, és a dir, els continguts que circulen i es difonen en les noves plataformes digitals de comunicació, no quedi només sota el control d’uns quants, d’un poderós sector tecnològic que sap el veritable negoci que hi ha al darrere de l’explotació i la comercialització dels continguts culturals.
En una cosa estem d’acord: l’esperança és a Europa, ja que a tots i cadascun dels països que la integren fa temps que s’aplica el cànon de còpia privada amb tota normalitat.
Per cert, 'la voracitat econòmica de la SGAE' que es comenta en l’article hauria de ser motiu d’alegria, ja que això representa que l’hàbit de consum cultural ha augmentat al nostre país i que uns quants autors (malauradament no tants com voldríem) poden viure dignament del seu treball i de la seva professió.
Respecte a l’altre comentari sobre 'l’opacitat de la SGAE', només vull aportar unes dades. Tota l’activitat de la SGAE és objecte d’auditories i de controls de qualitat per part d’organismes externs. L’any 2006 va ser el setè any consecutiu que la SGAE va rebre el certificat ISO 9001:2000 que concedeix AENOR. El mes d’abril, la SGAE va certificar el seu sistema de gestió de seguretat de la informació (SGSI), tot un protocol per a l’assoliment de la més rigorosa protecció de dades UNE 71.502 (ISO 17.799).
Per acabar, m’agradaria reiterar la nostra disponibilitat a parlar i reflexionar sobre tot allò que fa referència al funcionament de la nostra organització i a la gestió dels drets d’autor.
Ramon Muntaner
Director de la SGAE a la Zona Mediterrània'
Mail Obert
-
La ignorància del rei
Oriol Izquierdo
27.07.2015
-
Parla amb la teva àvia (i II)
Andreu Barnils
26.07.2015
-
Sean Scully a Santa Cecília de Montserrat
Mercè Ibarz
25.07.2015
-
L'exemple de la ILP per l'habitatge: desobeir i avançar junts
Bel Zaballa
24.07.2015
-
No és ignorància: és cinisme i mala fe
Pere Cardús
23.07.2015
-
L'escepticisme jacobí lleument esquerdat
Joan-Lluís Lluís
22.07.2015
-
Peix al cove ‘reloaded’
Marta Rojals
21.07.2015
-
A Grècia, dos assassinats
Andreu Barnils
19.07.2015
-
La llista independentista: un artefacte imbatible?
Pere Cardús
16.07.2015
-
La meva llista civil per la independència
Bel Zaballa
15.07.2015
-
#cimeraindepe, minut i resultat
Marta Rojals
14.07.2015
-
Ara és l’Hora: la candidatura del sí-sí
Oriol Izquierdo
13.07.2015
-
Amb sense president
Andreu Barnils
12.07.2015
-
Fills de l’exili, de les migracions, de l’educació
Mercè Ibarz
11.07.2015
-
Si #TV3noemrepresenta, qui ho farà?
Marta Rojals
07.07.2015
-
Lluís Llach, el Camp Nou i una fam de trenta anys
Joan-Lluís Lluís
06.07.2015
-
Joan Herrera, al divan (II)
Andreu Barnils
05.07.2015
-
Salvador Iborra, no és cosa nostra
Roger Cassany
04.07.2015
-
La llista electoral que pot passar la prova de l'ànec
Pere Cardús
02.07.2015
-
Orwell 2.0, o digues-me què cliques i et diré qui ets
Bel Zaballa
01.07.2015
-
'Indepe' amb mar de fons
Marta Rojals
30.06.2015
-
La resposta
Oriol Izquierdo
29.06.2015
-
Joan Herrera, al divan
Andreu Barnils
28.06.2015
-
40 anys de tot allò, 30 d’això
Mercè Ibarz
27.06.2015
-
El mètode per a sumar els 'sí se puede' a la independència
Pere Cardús
25.06.2015