Opinió
-
Una nova etapa
Vicent Partal
24.02.2009
-
Així no es fan les coses
Vicent Partal
20.02.2009
-
El rellotge de Perpinyà
Vicent Partal
18.02.2009
-
Un bon recordatori
Vicent Partal
17.02.2009
-
Més enllà dels elogis
Vicent Partal
16.02.2009
-
Don Fransisco
Vicent Partal
13.02.2009
-
I ara seus
Vicent Partal
11.02.2009
-
No fem trampa: Europa no vol prohibir la pirotècnia
Vicent Partal
09.02.2009
-
Això que diu en Saviano
Vicent Partal
05.02.2009
-
Madrid. Ara.
Vicent Partal
04.02.2009
-
Qui els entenga que els compre
Vicent Partal
30.01.2009
-
Si n'eren disset
Vicent Partal
29.01.2009
-
A mi, no m'hi embolique, senyor Sentís
Vicent Partal
27.01.2009
Vicent Partal
09.06.2005
Amb la 'wiphala' a les mans
No sé si s'han fixat en les fotografies o les imatges de vídeo de la crisi boliviana que aquests dies difonem tots els diaris i televisions. Hi ha un detall difícil de passar per alt: la rotunda presència índia, bàsicament d'aimara. En el vestir, en el mirar, fins i tot en la bandera. Deuen haver notat que s'hi veuen poques banderes bolivianes i, en canvi, moltes de quadrets menuts de molts colors. És la 'wiphala', la bandera dels pobles indígenes andins.
La crisi que viu Bolívia, i que avui tindrà un altre episodi en la reunió del Congrés fora de La Paz, a Sucre, té arrels molt profundes. Sorprèn que per a explicar-la calga recular cinc-cents anys. A Bolívia l'oposició entre descendents d'europeus i pobles indígenes és una de les claus que ens pot ajudar a entendre la crisi. Però no passa tan sols allí. Al Paraguai, al Perú o a l'Equador les poblacions indígenes han guanyat pes com a força política, aquesta darrera dècada. Igual que a Guatemala. També el Chiapas mexicà té un gran component maia. I més al nord els inuit del Canadà són la primera nació índia a tenir estat propi, i els seus parents de Grenlàndia tenen el país, de fet, a les mans.
És evident que la situació és molt diferent a les altres parts d'Amèrica. A Chicago, a Buenos Aires, a Veneçuela o a Panamà no hi ha recurs possible al món indígena. Simplement, és anihilat. Però després d'haver-nos cregut que ja no en restava res, veure com els aimara bolivians esdevenen una força clau de la vida política fa pensar. Cinc-cents anys després.
Mail Obert
-
La ignorància del rei
Oriol Izquierdo
27.07.2015
-
Parla amb la teva àvia (i II)
Andreu Barnils
26.07.2015
-
Sean Scully a Santa Cecília de Montserrat
Mercè Ibarz
25.07.2015
-
L'exemple de la ILP per l'habitatge: desobeir i avançar junts
Bel Zaballa
24.07.2015
-
No és ignorància: és cinisme i mala fe
Pere Cardús
23.07.2015
-
L'escepticisme jacobí lleument esquerdat
Joan-Lluís Lluís
22.07.2015
-
Peix al cove ‘reloaded’
Marta Rojals
21.07.2015
-
A Grècia, dos assassinats
Andreu Barnils
19.07.2015
-
La llista independentista: un artefacte imbatible?
Pere Cardús
16.07.2015
-
La meva llista civil per la independència
Bel Zaballa
15.07.2015
-
#cimeraindepe, minut i resultat
Marta Rojals
14.07.2015
-
Ara és l’Hora: la candidatura del sí-sí
Oriol Izquierdo
13.07.2015
-
Amb sense president
Andreu Barnils
12.07.2015
-
Fills de l’exili, de les migracions, de l’educació
Mercè Ibarz
11.07.2015
-
Si #TV3noemrepresenta, qui ho farà?
Marta Rojals
07.07.2015
-
Lluís Llach, el Camp Nou i una fam de trenta anys
Joan-Lluís Lluís
06.07.2015
-
Joan Herrera, al divan (II)
Andreu Barnils
05.07.2015
-
Salvador Iborra, no és cosa nostra
Roger Cassany
04.07.2015
-
La llista electoral que pot passar la prova de l'ànec
Pere Cardús
02.07.2015
-
Orwell 2.0, o digues-me què cliques i et diré qui ets
Bel Zaballa
01.07.2015
-
'Indepe' amb mar de fons
Marta Rojals
30.06.2015
-
La resposta
Oriol Izquierdo
29.06.2015
-
Joan Herrera, al divan
Andreu Barnils
28.06.2015
-
40 anys de tot allò, 30 d’això
Mercè Ibarz
27.06.2015
-
El mètode per a sumar els 'sí se puede' a la independència
Pere Cardús
25.06.2015