Opinió
-
Germà Capdevila: 'Un 'corralito' espanyol? Improbable, però no impossible'
Germà Capdevila
15.05.2012
-
Joan Tugores: 'Grècia no arrossegaria fora de l'euro cap estat més, però sí que desencadenaria tensions i desconfiança'
Joan Tugores
14.05.2012
-
Kenneth Peiruza: 'La defensa de la participació ciutadana i la transparència, clau de l'èxit dels pirates'
Kenneth Peiruza
14.05.2012
-
Vicent Moreno: 'Les famílies ja han decidit'
Vicent Moreno
14.05.2012
-
Gerard Horta: 15-M: de la martingala politicomediàtica a l’assembleisme per la llibertat
Gerard Horta
13.05.2012
-
Gala Pin: 'El 15-M es va quedar als barris i a la xarxa'
Gala Pin
11.05.2012
-
Bernat Joan: 'Si hem de viure junts, ens hem d’educar junts'
Bernat Joan
10.05.2012
-
Lluís Rabell (FAVB): 'Amb el desallotjament de la Rimaia, es criminalitzen iniciatives i activitats pacífiques'
Lluís Rabell
09.05.2012
-
Mònica Oltra: 'Emergeix una alternativa d'esquerra que no accepta els dictats del mercat'
Mònica Oltra
08.05.2012
-
Sense solució aritmètica
Valia Kaimaki
08.05.2012
-
Francesc Ribera 'Titot': 'Mentre restem a Espanya, no tindran ni un sol dia de pau'
Francesc Ribera 'Titot'
01.05.2012
-
Quim Torra: 'El poble ja es va separant d’Espanya'
Quim Torra
01.05.2012
-
Vicent Maurí: 'És una prova evident de l’absolut fracàs del PP a l'hora de gestionar la sanitat pública'
Vicent Maurí
27.04.2012
Eugeni Casanova
17.12.2013
És l’estupidesa, estúpids!
La Conferència Episcopal considera 'immoral' la consulta. Patxi López contraposa el 'dret de conviure' al 'trampós dret de decidir'. Lucena: 'Li ho han posat "a huevo" a Rajoy perquè digui que no.' Zapatero: 'El dret de decidir és antinatura (sic).' Rajoy: 'Espanya és la millor nació del món.' 'Per a què serveix el català? Per a insultar' (Trujillo). Són titulars que recullen reaccions al referèndum objectivament estúpides.
Ho havia dit Eduardo Reyes, president de Súmate: 'PSC, Ciutadans i PP són màquines de fabricar independentistes entre el col·lectiu de catalans d'origen espanyol', i dissabte Junqueras va donar públicament les gràcies a Rajoy, al PP i al PSOE perquè 'són una fàbrica d'independentistes'.
Aznar, Bono, Rodríguez Ibarra, Guerra, Monago, Aguirre... han fet aixecar més estelades amb els seus desvaris que cent vint anys de catalanisme. El mèrit és gran, perquè els partidaris del referèndum són un 84%, una unanimitat que no aconsegueixen ni el Barça i la Moreneta junts.
Com en un episodi del Coiot i el Correcamins, tots els invents de la colla pessigolla de l'espanyolisme els acaben caient al peu. L'estratègia de la por no se la creuen ja ni les àvies dels qui la proclamen, la sonsònia del vet de la Unió Europea ha fet néixer clubs de fans de Noruega, Suïssa i Islàndia, i els atacs al simposi 'Espanya contra Catalunya' van convertir una reunió d'especialistes en un altaveu de la nació lliure.
Les enquestes ho confirmen setmana rere setmana, el sobiranisme no para de créixer en una progressió que, si es manté, d'aquí al feliç 9 de novembre superarà totes les expectatives.
El fenomen és com més va més evident: uns pocs minuts de caverna televisiva desperten en el català mitjà deliris sufragistes compulsius, i un tall d'una conferència de premsa de la vice-presidenta Santamaría és Albert Pla directament en la vena, per posar un parell d'exemples quotidians.
El nivell de les imprecacions és el lògic si es té en compte que tot es cuina en un microcosmos dominat per 'maîtres à penser' com Francisco Marhuenda, Alfonso Ussía, Luis María Anson, Miguel Ángel Rodríguez, Belén Esteban o el general Fernández-Monzón de Altolaguirre, que Rajoy ha beneït assegurant que 'és la posició de la majoria d'espanyols'.
Aquesta manera de fer tan castissa ha aconseguit últimament catapultar-se al 'hit parade' internacional. El gran èxit 'relaxing cup of café con leche' ha entrat en el 'top ten' mundial de bajanades d'alcaldes de la revista Time, i la marca Espanya, situada ja al nivell de Bòsnia-Hercegovina i el Marroc, s'ha devaluat d'un 20% en un any. La dirigeix l'imponderable García-Margallo, que la va evocar a Brussel·les per demostrar que 'Espanya ja no és un país de xaranga i pandereta'. El seu número dos va haver de dimitir al juliol per haver piulat: 'Catalans de merda. No es mereixen res.'
Analistes com Fernando Ónega o Iñaki Gabilondo es desesperen: 'Cada vegada que vostè [Rajoy] o un dels seus ministres parla de Catalunya, el partit secessionista [ERC] guanya un escó'; 'no observen la realitat d'un corrent social molt profund que passa per damunt dels partits polítics. No puc entendre com pot ser que no es vegi això tan evident'.
I si és obvi també per a ells, per què la germandat de la caverna manté una estratègia tan contraproduent? Per què no reorienta almenys la propaganda i la bilis? Les masses no poden canviar en poc temps un tarannà ancestral o un hàbit històric, però i els polítics? I els periodistes? I els líders d'opinió?
Londres va ser implacable amb Irlanda fins que la va perdre, i va desplegar durant dècades accions de guerra bruta en els comtats del nord, però hi va haver un moment que va comprendre que els temps havien canviat. Amb Escòcia tot s'ha fet amb guant de seda i és força possible que la retingui. França és un dels països més centralistes del món, però París no gestiona (i bloca) els aeroports de Marsella o Lió en benefici dels seus, ni intenta jugular les regions productives i exportadores negant-los vies de comunicació vitals, ni les castiga concentrant-hi els peatges.
Per més viscerals que fossin els nacionalismes anglès i francès, un mínim de lucidesa els va fer veure que l'ús de la força no es podia perpetuar o que destruir l'economia de les regions riques duria l'estat a la crisi.
Per què els líders espanyols són tan diferents dels britànics i els francesos? Descartades les fatalitats deterministes: clima, geografia, alimentació (entrepans de calamars, per exemple)..., no pot sinó tractar-se de 'una de les més poderoses forces que impedeixen el benestar i la felicitat humana', en paraules de Carlo M. Cipolla (1922-2000), el sociòleg italià que als anys setanta va elaborar la teoria de l'estupidesa (publicada el 1988). Cipolla recull una tradició de pensament antiga que es remunta a Epicur i Plató. De fet, la 'follia' d'Erasme és, pròpiament, estupidesa.
Josep Ramoneda ha escrit: '''El món avança vers alguna cosa semblant a un país, a uns Estats Units de tot el món." No es broma: el ciutadà autor d'aquesta frase és el president que ens governa.' Era Rajoy, efectivament, dirigint un missatge subliminar a Catalunya. El seu predecessor, Rodríguez Zapatero, ha regalat també a la humanitat sentències clarividents: 'La terra no pertany a ningú, tret del vent', o 'els aturats no són aturats, són persones que s'han apuntat a l'atur'. I Aznar, l'estadista: 'El problema amb al-Qaida a Espanya [...] ve del segle VIII. Espanya i el nord d'Àfrica cristians, acabats d'envair pels moros, es van negar a convertir-se en una peça més del món islàmic.'
Són els timoners que han aconseguit la vintena bancarrota de l'estat espanyol (rècord mundial absolut) a còpia d'esquerar l'oligarquia extractiva madrilenya amb autopistes sense cotxes, trens sense passatgers i aeroports sense avions. Amb el meritori aval del 92% del congrés.
Cipolla defineix un estúpid com el que fa mal a una altra persona, o grup, sense aconseguir-ne cap benefici, fins i tot sortint-ne perjudicat. El sociòleg explica que 'alguns estúpids causen només perjudicis limitats, però n'hi ha que poden ocasionar danys terribles, no ja a individus, sinó a comunitats o societats senceres'.
Segons la teoria de Cipolla, les castes guerreres i eclesiàstiques van situar estúpids en llocs de poder a les societats pre-industrials analfabetes, que s'han perpetuat. 'En el món modern, les classes i les castes van perdent importància, però el seu lloc l'ocupen els partits polítics, la burocràcia i la democràcia.' Espanya té l'agreujant que ha saltat a l'era tecnològica sense passar per la revolució industrial. Tot un electroxoc, sembla.
Contra l'estupidesa els déus i tot lluiten en va, havia dit Schiller. 'Un malvat és racional i es pot preveure o reconduir, però davant un estúpid hom es troba completament desarmat', afirma Cipolla, que posa com a exemple d'organitzacions estúpides la Màfia, el complex militar-industrial i la Internacional Comunista. Segurament perquè vivia a Itàlia.
Editorial
-
La manera de guanyar importa
Vicent Partal
27.07.2015
-
La fi de Pujol i la fi de la Catalunya autònoma
Vicent Partal
25.07.2015
-
7 contra 155?
Vicent Partal
24.07.2015
-
El 155 o l'evidència de la desesperació
Vicent Partal
23.07.2015
-
Rajoy i els conceptes més elementals
Vicent Partal
22.07.2015
-
Anem a totes
Vicent Partal
21.07.2015
-
Ciutadans contra el(s) valencià(ns)
Vicent Partal
20.07.2015
-
Contra la revolució
Vicent Partal
17.07.2015
-
Les tres explicacions que no entendran mai
Vicent Partal
16.07.2015
-
Setanta-cinc dies per a treballar tots com bojos
Vicent Partal
15.07.2015
-
Bones vibracions…
Vicent Partal
14.07.2015
-
Turbulències, també a Podem
Vicent Partal
13.07.2015
-
Lleida és un gran exemple
Vicent Partal
10.07.2015
-
I ara un parell de preguntes
Vicent Partal
09.07.2015
-
Entre Irlanda i la CUP
Vicent Partal
08.07.2015
-
(In)justícies
Vicent Partal
07.07.2015
-
La democràcia té límits?
Vicent Partal
06.07.2015
-
Persistència per a guanyar
Vicent Partal
05.07.2015
-
Sumar
Vicent Partal
03.07.2015
-
L’embolic d’Iceta amb el 9-N
Vicent Partal
02.07.2015
-
Contra la 'llei mordassa'
Vicent Partal
01.07.2015
-
Europa, en perill
Vicent Partal
30.06.2015
-
A les vostres mans
Vicent Partal
29.06.2015
-
La trampa
Vicent Partal
26.06.2015
-
El retorn de la Generalitat
Vicent Partal
25.06.2015