Opinió
-
Diego Gómez: 'Amb les Normes de Castelló, defensem la nostra llengua'
Diego Gómez
09.12.2012
-
Mar Iglesias: Més absurd, impossible
Mar Iglesias
06.12.2012
-
Antoni Dalmases: 'La política municipal de Sabadell és l'antidemocràcia pura'
Antoni Dalmases
05.12.2012
-
Salvador Cardús: 'No en tenen prou d’humiliar-nos; volen dividir-nos per raó de llengua'
Salvador Cardús
04.12.2012
-
Esteve Campus: 'El resultat dóna més força a totes les nacions sense estat'
Esteve Campus
26.11.2012
-
Mercè Pinya: 'El sobiranisme plural'
Mercè Pinya
26.11.2012
-
Gemma Pasqual: Mas ha de mantenir la seua paraula
Gemma Pasqual
26.11.2012
-
Joan-Lluís Lluís: Un regust amargant
Joan-Lluís Lluís
25.11.2012
-
Isabel-Clara Simó: Qui vigilarà els vigilants?
Isabel-Clara Simó
23.11.2012
-
Feliu Ventura: Un país de llums enceses
Feliu Ventura
23.11.2012
-
Oriol Vidal-Aparicio: ‘La constitució espanyola: segrest nacional legalitzat (i 2)’
Oriol Vidal-Aparicio
23.11.2012
-
Quim Torra: 'El president Mas ha provocat el més gran desafiament a Espanya des de Francesc Macià'
Quim Torra
23.11.2012
-
Màrius Serra: Votaré Junqueras
Màrius Serra
23.11.2012
Lluís de Yzaguirre
21.11.2013
El sexe comú
Imagineu un país que implanta una solució original en vista de la reincidència dels violadors. Aquesta fórmula s'anomenaria 'sexe comú' i consistiria a regular una comunitat estable entre el violador i les seves víctimes. Un cop una persona hagi estat víctima d'un violador, queda per sempre més a disposició del seu violador, a qui ja no li caldrà anar a traumatitzar ningú més quan vulgui satisfer les seves necessitats sexuals.
Intentaré compartir amb vosaltres per què és així mateix com entenc el concepte de 'llengua comuna' que ens proposen els espanyolistes partidaris del genocidi lingüístic: un cop he violat els teus drets imposant-te el coneixement de la meva llengua, no solament no seré castigat pel meu acte criminal, sinó que, de propina, sempre més t'hauràs de supeditar a les meves necessitats comunicatives.
Per arribar a entendre què volen dir els genocides quan parlen de 'llengua comuna' caldrà primer comprendre que, pròpiament, aquest sintagma és una tautologia o redundància, com si diguessin 'llengua lingüística' o 'llengua comunicativa', perquè cada llengua és el bé comú d'un grup humà.
Podem trobar qui defineix la llengua així: 'Una llengua o idioma és un sistema de comunicació [...] propi d'una comunitat humana', podem escoltar Ferdinand de Saussure quan diu que la llengua és essencialment social i pressuposa la col·lectivitat ('la langue existe dans la collectivité') o remetre'ns a Chomsky quan teoritza sobre 'an ideal speaker-listener, in a completely homogeneous speech-community'. No hi ha cap llengua que no sigui comuna de la seva comunitat.
De manera que, a primer cop d'ull, quan algú reivindica la supremacia d'una llengua sobre unes altres pretenent que la primera és 'llengua comuna' podríem pensar simplement que és un babau. N'és ple. Com els signants d'un manifest que descobria que 'les llengües no tenen territori' en flagrant desconeixement de dos segles de geolingüística o de la Carta Europea de Llengües Regionals o Minoritàries. O els ximples que pregonen que no hi ha drets col·lectius, com si no existissin la Carta de les Nacions Unides, la llibertat religiosa o la protecció de la família; o, encara sense força legal però sí moral, la Declaració Universal dels Drets dels Pobles o la Declaració de les Nacions Unides sobre els Drets dels Pobles Indígenes. Però no ens deixem confondre pel llop amb pell de ruc. Perquè l'ideòleg neofranquista del genocidi lingüístic, Fernando Savater, o els seus corifeus, es diguin de Carreras, Cañas o Rivera, de rucs no en tenen res. Quan el primer reclamava a La Vanguàrdia el 'dret' dels castellanoparlants de ser monolingües a Catalunya, justament pretenia el dret d'excloure's de la nostra comunitat com la millor manera de fer-la inviable. De manera que ho saben, que cada llengua és comuna i no n'hi ha cap de més comuna que les altres. De la mateixa manera que no hi ha cap llengua més lingüística que les altres.
Què busquen, doncs? Han substituït els decrets obertament genocides d'Alfons XIII i del seu titella Primo de Rivera, l'exabrupte de fa uns anys requerint que parlem la llengua de l'imperi o en cristià, o el paternalisme condescendent de mostrar-nos que és de bona educació renunciar als nostres drets; ara es porta el posat de l'expert que reclama la gran 'solució' al multilingüisme: imposar-nos la seva llengua ho resol tot, abarateix el cost dels organismes públics i els permet de fortificar-se en el seu monolingüisme. Solució que, curiosament, no els és vàlida quan es tracta de triar el monolingüisme en anglès als organismes continentals o mundials (recordeu l'emprenyamenta de les patents?).
En síntesi, pretenen consagrar una supracomunitat integrada per la comunitat dels parlants nadius del castellà i totes aquelles comunitats a les quals s'ha imposat (amb crims, amb lleis antidemocràtiques, amb la constitució neofranquista que consagra al desigualtat davant la llei...) l'obligació de saber castellà. Els violadors i les seves víctimes. La casta monolingüe i els esclaus que els fan gratuïtament de traductors o intèrprets.
Tot això, és clar, passant-se per on calgui que en una comunitat entre els nadius del castellà i els que el tenim com a L2 descafeïnada (no se'ns va ensenyar amb la metodologia correcta, se'ns va imposar com a única opció d'escolarització) dóna un avantatge estratègic als que la tenen com a llengua primera. Una comunitat que no solament premia el genocidi lingüístic sinó que, a més, el converteix en una eina permanent en benefici de la supremacia dels castellanoparlants.
No us ha d'estranyar que, sempre que em parlen de la llengua comuna, em vingui al cap Can Felip.
Lluís de Yzaguirre i Maura, Universitat Pompeu Fabra
Editorial
-
La manera de guanyar importa
Vicent Partal
27.07.2015
-
La fi de Pujol i la fi de la Catalunya autònoma
Vicent Partal
25.07.2015
-
7 contra 155?
Vicent Partal
24.07.2015
-
El 155 o l'evidència de la desesperació
Vicent Partal
23.07.2015
-
Rajoy i els conceptes més elementals
Vicent Partal
22.07.2015
-
Anem a totes
Vicent Partal
21.07.2015
-
Ciutadans contra el(s) valencià(ns)
Vicent Partal
20.07.2015
-
Contra la revolució
Vicent Partal
17.07.2015
-
Les tres explicacions que no entendran mai
Vicent Partal
16.07.2015
-
Setanta-cinc dies per a treballar tots com bojos
Vicent Partal
15.07.2015
-
Bones vibracions…
Vicent Partal
14.07.2015
-
Turbulències, també a Podem
Vicent Partal
13.07.2015
-
Lleida és un gran exemple
Vicent Partal
10.07.2015
-
I ara un parell de preguntes
Vicent Partal
09.07.2015
-
Entre Irlanda i la CUP
Vicent Partal
08.07.2015
-
(In)justícies
Vicent Partal
07.07.2015
-
La democràcia té límits?
Vicent Partal
06.07.2015
-
Persistència per a guanyar
Vicent Partal
05.07.2015
-
Sumar
Vicent Partal
03.07.2015
-
L’embolic d’Iceta amb el 9-N
Vicent Partal
02.07.2015
-
Contra la 'llei mordassa'
Vicent Partal
01.07.2015
-
Europa, en perill
Vicent Partal
30.06.2015
-
A les vostres mans
Vicent Partal
29.06.2015
-
La trampa
Vicent Partal
26.06.2015
-
El retorn de la Generalitat
Vicent Partal
25.06.2015