Opinió
-
Diego Gómez: 'Amb les Normes de Castelló, defensem la nostra llengua'
Diego Gómez
09.12.2012
-
Mar Iglesias: Més absurd, impossible
Mar Iglesias
06.12.2012
-
Antoni Dalmases: 'La política municipal de Sabadell és l'antidemocràcia pura'
Antoni Dalmases
05.12.2012
-
Salvador Cardús: 'No en tenen prou d’humiliar-nos; volen dividir-nos per raó de llengua'
Salvador Cardús
04.12.2012
-
Esteve Campus: 'El resultat dóna més força a totes les nacions sense estat'
Esteve Campus
26.11.2012
-
Mercè Pinya: 'El sobiranisme plural'
Mercè Pinya
26.11.2012
-
Gemma Pasqual: Mas ha de mantenir la seua paraula
Gemma Pasqual
26.11.2012
-
Joan-Lluís Lluís: Un regust amargant
Joan-Lluís Lluís
25.11.2012
-
Isabel-Clara Simó: Qui vigilarà els vigilants?
Isabel-Clara Simó
23.11.2012
-
Feliu Ventura: Un país de llums enceses
Feliu Ventura
23.11.2012
-
Oriol Vidal-Aparicio: ‘La constitució espanyola: segrest nacional legalitzat (i 2)’
Oriol Vidal-Aparicio
23.11.2012
-
Quim Torra: 'El president Mas ha provocat el més gran desafiament a Espanya des de Francesc Macià'
Quim Torra
23.11.2012
-
Màrius Serra: Votaré Junqueras
Màrius Serra
23.11.2012
Núria Cadenes
10.04.2013
Núria Cadenes: Passats vint anys, els assassins de Guillem Agulló no han aconseguit d'assassinar les seves idees
Tornar a llegir 'La mort de Guillem' m'ha fet tornar a plorar. La primera vegada ja em va causar aquest sentiment de dol i de ràbia. Vint anys després, la ràbia continua. Els assassins de Guillem Agulló ens van fer perdre la innocència a un parell de generacions, ens van fer topar amb la crua realitat.
La generació d'en Guillem era una generació de joves valencians que reprenia allò que no havia resolt l'anomenada transició. Era una generació que volia superar les nafres obertes i recuperar els drets del País Valencià, sense complexos. Reivindicar un País Valencià que ha sofert una incomoditat permanent en l'encaix amb Espanya.
Fou en aquell moment que també es va gestar el grup Obrint Pas, que dedicà a Guillem Agulló la cançó 'No estàs sol'. Joves que començaven a mostrar el malestar i protestaven. És això, que van voler tallar de cop els qui van cometre l'assassinat de Guillem Agulló. I aquest fet horrorós és una ignomínia, fins ara mateix.
Jo vaig assistir al judici, que és de les coses més fortes que he viscut a la vida, per la manera com van presentar la víctima, com un assassí. Fins i tot es van inventar una 'testigo X', que ningú no va poder saber qui era perquè deia que se sentia amenaçada pels amics d'en Guillem, i va declarar sense que la veiessin. Quina pantomima més ignominiosa! I en tot moment van voler amagar que l'assassinat es tractava d'un fet polític (perquè en Guillem era un Maulet, i ells uns feixistes), i ho van fer passar per una mera baralla de joves. I això que, després de matar-lo, de clavar-li el ganivet al cor, es van posar a cantar el 'Cara al sol'! Uns assassins que se sabia que estaven en grupuscles feixistes, vinculacions que han mantingut.
Sento ràbia per l'assassinat i sento ràbia per la impunitat i la protecció de la policia que reben aquestes trames feixistes al País Valencià. Sense oblidar el paper ignominiós que va fer-hi el diari Las Provincias, que també va participar en l'invent de presentar en Guillem com un assassí. Els periodistes de Las Provincias es van posar de la manera més barroera al servei dels feixistes per criminalitzar la víctima. I la família d'en Guillem, que a més a més de tot allò que van arribar a passar, van haver d'aguantar una pancarta davant de casa seva que deia 'Guillem jódete'. Tot això no s'oblida, no ho oblidem.
Per això és tan important la reedició del llibre de Jaume Fuster 'La mort de Guillem', perquè cal continuar explicant als més joves i a tothom què va passar i què li van fer.
Passats vint anys, el record d'en Guillem Agulló és ben viu. Els seus assassins no han aconseguit assassinar les seves idees. I si aleshores Obrint Pas tocava per a cent cinquanta persones, ara ja són milers que canten 'No estàs sol'.
Editorial
-
La manera de guanyar importa
Vicent Partal
27.07.2015
-
La fi de Pujol i la fi de la Catalunya autònoma
Vicent Partal
25.07.2015
-
7 contra 155?
Vicent Partal
24.07.2015
-
El 155 o l'evidència de la desesperació
Vicent Partal
23.07.2015
-
Rajoy i els conceptes més elementals
Vicent Partal
22.07.2015
-
Anem a totes
Vicent Partal
21.07.2015
-
Ciutadans contra el(s) valencià(ns)
Vicent Partal
20.07.2015
-
Contra la revolució
Vicent Partal
17.07.2015
-
Les tres explicacions que no entendran mai
Vicent Partal
16.07.2015
-
Setanta-cinc dies per a treballar tots com bojos
Vicent Partal
15.07.2015
-
Bones vibracions…
Vicent Partal
14.07.2015
-
Turbulències, també a Podem
Vicent Partal
13.07.2015
-
Lleida és un gran exemple
Vicent Partal
10.07.2015
-
I ara un parell de preguntes
Vicent Partal
09.07.2015
-
Entre Irlanda i la CUP
Vicent Partal
08.07.2015
-
(In)justícies
Vicent Partal
07.07.2015
-
La democràcia té límits?
Vicent Partal
06.07.2015
-
Persistència per a guanyar
Vicent Partal
05.07.2015
-
Sumar
Vicent Partal
03.07.2015
-
L’embolic d’Iceta amb el 9-N
Vicent Partal
02.07.2015
-
Contra la 'llei mordassa'
Vicent Partal
01.07.2015
-
Europa, en perill
Vicent Partal
30.06.2015
-
A les vostres mans
Vicent Partal
29.06.2015
-
La trampa
Vicent Partal
26.06.2015
-
El retorn de la Generalitat
Vicent Partal
25.06.2015