Opinió
-
Desapareguts: estat de la qüestió
Xavier Montanyà
24.02.2012
-
La poció màgica
Marta Rojals
20.02.2012
-
Unanimitat canina
Xavier Montanyà
17.02.2012
-
Tu també, Maria Teresa?
Marta Rojals
13.02.2012
-
Reivindicació de l‘Ateneu Enciclopèdic
Xavier Montanyà
09.02.2012
-
El millor per als nostres fills
Marta Rojals
06.02.2012
-
L’enigma de l’esquizofrènica transició
Xavier Montanyà
03.02.2012
-
La imaginació té poder
Marta Rojals
30.01.2012
-
Boko Haram i el laberint nigerià
Xavier Montanyà
27.01.2012
-
Qui estigui lliure de descàrregues
Marta Rojals
23.01.2012
-
Crítica de ‘Palace’, la sèrie
Marta Rojals
16.01.2012
-
Fraga, la mort
Xavier Montanyà
16.01.2012
-
Del cavall rebaixat...
Marta Rojals
09.01.2012
Marta Rojals
13.11.2008
Quan demà no és un altre dia
La Hannah Jones ha dit que prou. Als seus tretze anys, aquesta adolescent britànica diu que ja en té prou d'hospitals, d'operacions, de tractaments i d'experiments; que després de vuit anys de batallar contra la leucèmia i els seus derivats ja sap prou bé de què va, això de patir. I patir per patir, doncs que no. Així que el forat que se li ha obert al cor per efecte de les mil i una quimioteràpia ja pot fer via, que la Hannah, aquest cop, no oferirà resistència.
No ens podem imaginar el grau de sofriment d'una criatura que, com a mal menor del seu mal, opta per plantar-se amb una perspectiva vital màxima de sis mesos a la butxaca davant l'alternativa de sobreviure, o mal-sobreviure, a un arriscat trasplantament de cor provisional i sense garanties que la medicació antirebuig no li acabi ressuscitant el càncer. Una moneda a l'aire amb dues creus. Mal per mal, el mal que ja té. Morir per morir, morir d'allò que ja té, i a casa, que és on la canalla ha d'estar per Nadal.
Però el rebombori del cas ve del fet que la Hannah només té tretze anys: és allò que en diuen, en el llenguatge judicial, i per a agafar distàncies, una 'menor'. De manera que ara toca discutir si una 'menor' és prou capacitada per a decidir sobre la pròpia vida, o més precisament, sobre la pròpia mort. Perquè de capacitada per a patir, ja hem vist que ho és, i amb totes les facultats, però per a alguns fanàtics de l'elongació absurda de vides mortes aquesta penosa aptitud encara els sembla que pot donar més de si.
Entre aquests convençuts hi devia haver els metges, perdó, les autoritats sanitàries, que, incapaces de doblegar la voluntat de la Hannah, van fer l'intent per la via tribunalícia de suspendre un momentet la seua custòdia als progenitors i així, 'pel bé de la pacient', poder forçar l'erràtica operació tant sí com també. És clar, potser es pensaven que la millor cosa per a ella era de veure's arrabassada dels braços de sos pares sota una intermitència de llums carabasses, embotida per força en un furgó medicalitzat, immobilitzada per mans de ferro amb guants de làtex fins que no li pugés l'anestèsia, i, arribada en una sala d'operacions guardada de portes per agents uniformats, que li esberlessin l'estèrnum per entaforar-li un cor de segona mà que no desitja. Que bonic. I tot aquest tràngol perquè, finalment, qui tant de bé li vol pugui respirar amb la consciència tranquil·la d'haver complert la missió que Nostrossenyor li ha encomanat. Sort que els tribunals anglesos, fent cabal dels assistents socials que havien escoltat la xiqueta mirant-li als ulls, de maniobres sàdiques, no n'han volgut saber res.
Argumenten els contraris al dret de decidir de la Hannah que, com que és 'menor', encara no en sap prou res, de la vida; sí, potser és cert, però més aviat per la raó que, la seua, no ha estat vida per l'edat que té. Així, doncs, ara que n'ha fets tretze, que li deixin provar com és, encara que sigui sis mesos.
Editorial
-
La manera de guanyar importa
Vicent Partal
27.07.2015
-
La fi de Pujol i la fi de la Catalunya autònoma
Vicent Partal
25.07.2015
-
7 contra 155?
Vicent Partal
24.07.2015
-
El 155 o l'evidència de la desesperació
Vicent Partal
23.07.2015
-
Rajoy i els conceptes més elementals
Vicent Partal
22.07.2015
-
Anem a totes
Vicent Partal
21.07.2015
-
Ciutadans contra el(s) valencià(ns)
Vicent Partal
20.07.2015
-
Contra la revolució
Vicent Partal
17.07.2015
-
Les tres explicacions que no entendran mai
Vicent Partal
16.07.2015
-
Setanta-cinc dies per a treballar tots com bojos
Vicent Partal
15.07.2015
-
Bones vibracions…
Vicent Partal
14.07.2015
-
Turbulències, també a Podem
Vicent Partal
13.07.2015
-
Lleida és un gran exemple
Vicent Partal
10.07.2015
-
I ara un parell de preguntes
Vicent Partal
09.07.2015
-
Entre Irlanda i la CUP
Vicent Partal
08.07.2015
-
(In)justícies
Vicent Partal
07.07.2015
-
La democràcia té límits?
Vicent Partal
06.07.2015
-
Persistència per a guanyar
Vicent Partal
05.07.2015
-
Sumar
Vicent Partal
03.07.2015
-
L’embolic d’Iceta amb el 9-N
Vicent Partal
02.07.2015
-
Contra la 'llei mordassa'
Vicent Partal
01.07.2015
-
Europa, en perill
Vicent Partal
30.06.2015
-
A les vostres mans
Vicent Partal
29.06.2015
-
La trampa
Vicent Partal
26.06.2015
-
El retorn de la Generalitat
Vicent Partal
25.06.2015