Opinió
-
Primer disparo, després apunto
Xavier Montanyà
13.12.2012
-
'Diguem prou', capítol MCMLXXXVI
Marta Rojals
10.12.2012
-
Anonymous al poder
Andreu Barnils
09.12.2012
-
Anatomia de Wert
Xavier Montanyà
06.12.2012
-
La loteria
Marta Rojals
03.12.2012
-
V de Victòria
Andreu Barnils
02.12.2012
-
Espanya ha perdut, i el periodisme, també
Xavier Montanyà
29.11.2012
-
El vot
Andreu Barnils
25.11.2012
-
Cultura d'estat, estat de la cultura
Xavier Montanyà
22.11.2012
-
Agraïts
Marta Rojals
19.11.2012
-
A mil per hora
Andreu Barnils
18.11.2012
-
Brutalitat policíaca amfetamínica
Xavier Montanyà
16.11.2012
-
Unitat de traumatologia
Marta Rojals
12.11.2012
Mercè Ibarz
15.09.2006
Més policies, més robatoris
En trenta-cinc anys a la ciutat m’han robat quatre cops. La primera volta va ser fa més de trenta anys, en dictadura. No recordo com. Només que un avi va venir al pis de la ronda del Guinardó, on aleshores vivia, i em va dur la cartera. La llegenda urbana deia que els mateixos que et robaven els diners et tornaven la documentació i la cartera.
Els papers no eren aleshores més que el carnet d’identitat i el de la biblioteca de la universitat, si hi anaves. Vaig donar una propina al vellard, que era el que calia fer segons la llegenda per evitar més robatoris, i la cosa va funcionar prou bé durant força temps.
La segona volta, fa uns deu anys, em van robar al metro. Havia endreçat calerons a la vista i no els vaig tornar a veure més. Com l’anterior vegada, no vaig veure el lladre. Aleshores ja duia més documents: una tarja de crèdit i una de dèbit, a més del dni, el carnet de la biblioteca, del Pen Club i de periodista. Vaig rescatar targes, carnets i la cartera a l’oficina de troballes de l’Ajuntament al cap de tres dies. La llegenda urbana del vell que robava calers i tornava papers ja no servia. L’uniforme havia convertit els grisos en blaus, el de la guàrdia urbana era el de sempre, no hi havia policia autonòmica, i no sabria què dir de la policia secreta.
Els altres dos cops m’han robat enguany. A l’abril i a l’agost. No només la cartera: la bossa sencera. En els dos casos els lladres van actuar davant meu: eren un parell i anaven en sengles bicis. De l’est europeu a l’abril, algerians a l’agost. En els dos casos els fets van succeir prop d’una comissaria. De la central de policia de la Laietana a l’abril, de la comissaria de la guàrdia urbana de l’estació del Nord a l’agost. Com que aquest últim cop també m’han robat el mòbil he pogut tenir indicis del país d’origen dels lladres: el mateix dia van trucar a Algèria. Una informació que a mi em va semblar preciosa i que de seguida vaig posar a la disposició de la comissaria que m’havia atès.
No ha pogut ser. La guàrdia urbana transfereix la denúncia als mossos d’esquadra, i al·lega que no pot reobrir la denúncia. És a dir: la informació l’he de dur als mossos d’esquadra perquè la guàrdia urbana no els la pot fer arribar tot i que sí que ha pogut recollir la denúncia del robatori i tantes explicacions més de “com funciona ara la cosa, senyora Mercè”, que no em sorprèn que els joves i murris immigrants, més i més experts, no s’estiguin de fer servir els mòbils que roben i que de fet els poden delatar.
A l’oficina de Troballes, informatitzada, ara pel cap baix cal deu dies per saber si han estat introduïts a l’ordinador els documents robats.
He après de posar un pany (quants n’hi ha al mercat, com hi ha món) gràcies al jove equatorià que a la meva illa cridem en aquests casos, practico l’autodefensa a casa, al carrer i al cotxe, i m’admiro de la persistència de les veritats de joventut: com més policies, més delictes. I més impunitat, cosa que he après de gran i que constato un i altre cop.
Editorial
-
La manera de guanyar importa
Vicent Partal
27.07.2015
-
La fi de Pujol i la fi de la Catalunya autònoma
Vicent Partal
25.07.2015
-
7 contra 155?
Vicent Partal
24.07.2015
-
El 155 o l'evidència de la desesperació
Vicent Partal
23.07.2015
-
Rajoy i els conceptes més elementals
Vicent Partal
22.07.2015
-
Anem a totes
Vicent Partal
21.07.2015
-
Ciutadans contra el(s) valencià(ns)
Vicent Partal
20.07.2015
-
Contra la revolució
Vicent Partal
17.07.2015
-
Les tres explicacions que no entendran mai
Vicent Partal
16.07.2015
-
Setanta-cinc dies per a treballar tots com bojos
Vicent Partal
15.07.2015
-
Bones vibracions…
Vicent Partal
14.07.2015
-
Turbulències, també a Podem
Vicent Partal
13.07.2015
-
Lleida és un gran exemple
Vicent Partal
10.07.2015
-
I ara un parell de preguntes
Vicent Partal
09.07.2015
-
Entre Irlanda i la CUP
Vicent Partal
08.07.2015
-
(In)justícies
Vicent Partal
07.07.2015
-
La democràcia té límits?
Vicent Partal
06.07.2015
-
Persistència per a guanyar
Vicent Partal
05.07.2015
-
Sumar
Vicent Partal
03.07.2015
-
L’embolic d’Iceta amb el 9-N
Vicent Partal
02.07.2015
-
Contra la 'llei mordassa'
Vicent Partal
01.07.2015
-
Europa, en perill
Vicent Partal
30.06.2015
-
A les vostres mans
Vicent Partal
29.06.2015
-
La trampa
Vicent Partal
26.06.2015
-
El retorn de la Generalitat
Vicent Partal
25.06.2015