Opinió
-
El cafè pendent d'Obama amb Van Rompuy
Pere Cardús
25.09.2014
-
Que vindrà l’home del plasma!
Marta Rojals
23.09.2014
-
Alcohol i derrota
Andreu Barnils
21.09.2014
-
Les lliçons catalanes del no d’Escòcia
Pere Cardús
19.09.2014
-
La demagògia espanyolista
Xavi Sarrià
18.09.2014
-
Com s’aconseguirà la independència: quatre itineraris possibles
Pere Cardús
18.09.2014
-
Collons, amb la ‘gent legal’
Marta Rojals
16.09.2014
-
Pujol i companyia
Andreu Barnils
14.09.2014
-
Set passos i una hipòtesi d'ara al 9-N
Pere Cardús
13.09.2014
-
Seguir, seguir i seguir!
Xavi Sarrià
12.09.2014
-
Carta als meus cosins sobre una victòria a frec de dits
Joan-Lluís Lluís
07.09.2014
-
Sense por
Andreu Barnils
07.09.2014
-
Bombes? Sentències? La nostra obediència
Pere Cardús
04.09.2014
Andreu Barnils
29.06.2007
Clic!
La secció de fets diversos esperava impacient l'arribada del fotògraf. 'I el Cruset? No ha arribat o què?' Ansiosos, els periodistes necessitaven la fotografia d'un judici important. Volien, sí, l'estampa de l'acusat a la banqueta. Nervis per l'espera. I el fotògraf que no arribava. Finalment, nyeec!, va aparèixer per la porta, amb els seus rínxols negres i la seva cara colrada pel sol el flamant Lluís Cruset. I la va deixar anar: 'No he fet el retratu.' Silenci tens.'Coom?! Però per què?' Se'ls queda mirant, s'arronsa d'espatlles i enfloca: 'Esperem que el jutgin, no? Ja veurem després si és culpable o no...' I ho va dir seriosament. A mi, un moment, em va fer pensar.
A les redaccions dels diaris, el fotògraf Lluís Cruset, el trobaran a faltar.
Un que és possible que el recordi és el senyor Pasqual Maragall. La cosa va anar així: a mitja entrevista entre Pasqual Maragall i un periodista d'El Punt el fotògraf Lluís Cruset va trencar una de les regles d'or (va interrompre l'entrevista): 'Però escolti, senyor Maragall, això que diu és molt de sociata, no?' I Maragall que respon: 'Jo sóc socialista. Dir-me sociata m'ofèn.' I Cruset replica, amb el mateix to de veu que faria servir amb un company de feina: 'Escolti, que la meva germana és sociata i me l'estimo molt. Una cosa no va contra l'altra.' I no era pas mania al PSOE. És que li agrada de dir les coses a la cara. Al Jordi Pujol diuen que, a mitja entrevista, va etzibar-li: 'Tot això que diu em sembla de fatxa.' I no és mania als polítics. El Ramiro, un periodista nascut a l'Argentina, el tractava de 'sudaca'. Cruset no és políticament correcte.
Nascut a l'Empordà, va començar a fer fotografies als setze anys. 'Ara, Barnils, ja no faré més retratus per a El Punt. Ho déixut!' Últimament, gairebé ni anava a la redacció. Enviava les fotografies per internet des del veler atracat al port de Barcelona on viu des de fa anys. Res de casa, cotxe ni hipoteca. Tots els diners estalviats els va ficar en un veler que va comprar de segona mà a un polític andalús del PP. La xicota, l'ha deixada, i ha decidit que, la volta al món amb veler, la farà en solitari: 'No vull veure cap més necesser en aquest veler!' Si li demanes per què fa la volta al món, fita l'horitzó i et diu que per honrar tots els amics morts que ha deixat pel camí. Començant pel Niñín, el músic de Sopa de Cabra, i, pendent del velam, t'explica històries crues que solament ell té dret de fer públiques. No serem pas nosaltres qui li descobrirem el passat. Sense arribar a la categoria del fotògraf d'Efe que té la col·lecció de fotografies de transvestits més impactant de Barcelona i que, begut i ebri, recorda l'època en què treballaven en torn de nit amb la freqüència de la ràdio de la policia posada, Lluís Cruset també podria explicar un passat gloriós de fotògraf, amb fotografies de Josep Tarradellas a l'exili incloses.
Va haver-hi una època que una de les seves afeccions era mirar de posar una barretina catalana als jugadors del Barça per fer-los una fotografia. Ronaldinho s'hi va negar. Puyol, també. I al de la Pobla, va i li diu: 'Bah! Tant de Barça i de Catalunya i a l'hora de la veritat, res. Acabaràs fet callar pel poder!' Amb Víctor Valdés van establir una certa relació i el porter li va demanar que li enviés fotografies 'de les bones'. Cruset, per comptes d'enviar-li una fotografia d'una parada a les altures del porter blau-grana, va enviar-li dos magnífics pits d'una brasilera de la grada. Ara, llengut o no, en Cruset tenia les quatre coses de l'ofici clares. Quan, fa un any, un company seu de redacció va deixar El Punt per treballar a l'Ajuntament de Barcelona, Cruset es va negar a anar al sopar de comiat. 'Per què? Per felicitar-lo d'haver-se passat a l'adversari? Ni parlar-ne.'
A les redaccions dels diaris, el Lluís Cruset, el trobaran a faltar. Equilibrava. Els llenguts, tal com està el pati, són imprescindibles. Però, gràcies a ell, la cosa s'igualava. Vivim un moment en què la majoria de redaccions s'omplen de gent que han hagut de treure unes notes altíssimes a selectivitat. Malu. L'any passat, per entrar a l'Autònoma, demanaven un 7,30. Més d'un cap m'explica que una de les primeres coses que han de fer amb aquesta mena de periodistes formats a les universitats és de deixar-los clar que han vingut a explicar les coses que passen i no 'les coses que expliquen que passen'. I que es troben amb gent excessivament obedient, massa creient, perillosament aplicada. Gent passada pel sedàs del políticament correcte.
Sense el Cruset, anem coixos. O pitjor, com un 'barcu' a la deriva.
Editorial
-
La manera de guanyar importa
Vicent Partal
27.07.2015
-
La fi de Pujol i la fi de la Catalunya autònoma
Vicent Partal
25.07.2015
-
7 contra 155?
Vicent Partal
24.07.2015
-
El 155 o l'evidència de la desesperació
Vicent Partal
23.07.2015
-
Rajoy i els conceptes més elementals
Vicent Partal
22.07.2015
-
Anem a totes
Vicent Partal
21.07.2015
-
Ciutadans contra el(s) valencià(ns)
Vicent Partal
20.07.2015
-
Contra la revolució
Vicent Partal
17.07.2015
-
Les tres explicacions que no entendran mai
Vicent Partal
16.07.2015
-
Setanta-cinc dies per a treballar tots com bojos
Vicent Partal
15.07.2015
-
Bones vibracions…
Vicent Partal
14.07.2015
-
Turbulències, també a Podem
Vicent Partal
13.07.2015
-
Lleida és un gran exemple
Vicent Partal
10.07.2015
-
I ara un parell de preguntes
Vicent Partal
09.07.2015
-
Entre Irlanda i la CUP
Vicent Partal
08.07.2015
-
(In)justícies
Vicent Partal
07.07.2015
-
La democràcia té límits?
Vicent Partal
06.07.2015
-
Persistència per a guanyar
Vicent Partal
05.07.2015
-
Sumar
Vicent Partal
03.07.2015
-
L’embolic d’Iceta amb el 9-N
Vicent Partal
02.07.2015
-
Contra la 'llei mordassa'
Vicent Partal
01.07.2015
-
Europa, en perill
Vicent Partal
30.06.2015
-
A les vostres mans
Vicent Partal
29.06.2015
-
La trampa
Vicent Partal
26.06.2015
-
El retorn de la Generalitat
Vicent Partal
25.06.2015